ПОСТАНОВА

Іменем України

18 січня 2022 року м. Кропивницький

справа № 388/383/18

провадження № 22-ц/4809/63/22

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області у складі судді Степанова С.В. від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,-

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, в якому просила:

- встановити факт прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, яке складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КР № 0152717 виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 № 624, зареєстрований від 27.02.2017 за № 494 на площу 5,82 га;

- визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий Богданівській сільській раді, серія ЯК № 402775 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 5,8925 га з кадастровим номером :02:000:1808 на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року у справі № 2о-72-2007, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00010 від 26.04.2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . По день смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . З 1997 року вона проживала разом з матір`ю за вказаною адресою. Після її смерті вона залишилася проживати у даному домоволодінні та прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Вважає, що її реєстрація за іншою адресою не є перешкодою для встановлення факту її проживання з померлою та прийняття спадщини.

У 2017 році їй стало відомо, що на день смерті за померлою значився сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КР № 0152717 виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року № 624, зареєстрований від 27.02.2017р. за № 494 на земельну ділянку площею 5,82 га. Вказала, що відповідач про наявність спадкового майна не повідомляв, але знав про його існування. Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року по справі № 2о-72/2007 за заявою прокурора Долинського району Кіровоградської області земельну ділянку частку (пай) серія КР № 0152717 виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року № 624, зареєстрований від 27.02.2017р. за № 494 на земельну ділянку площею 5,82 га., вартістю 61418грн. 99коп. визнано спадщину відумерлою і передано земельну частку (пай) у власність територіальній громаді Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Богданівська сільська рада отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 402775 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 5,8925 га з кадастровим номером :02:000:1808, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00010 від 26.04.2012.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви прокурора Долинського району в інтересах Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області про визнання спадщин відумерлою, яка складалась із земельної частки (паю) розміром 5,82 га, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Після скасування рішення суду, вона як спадкоємець за законом першої черги звернулась до приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Кубасової Н.В. для оформлення спадщини після померлої матері. Нотаріусом було роз`яснено, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом проводиться на підставі правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну часту (пай). Але, сертифікат на право на земельну частку (пай) було втрачено, а дублікат його видачі законодавством не врегульовано. Так, дана земельна ділянка на сьогоднішній день перебуває у власності відповідача на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 402775.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2018 року до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 23.03.2021 залучено Долинську міську раду до участі у справі в якості правонаступника відповідача Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий Богданівській сільській раді, серія ЯК № 402775 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 5,8925 га з кадастровим номером :02:000:1808 на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року у справі № 2о-72-2007, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00010 від 26.04.2012. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду в частині незадоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт вступу в управління або володіння спадковим майном, а тому нею помилково обрано вказаний спосіб захисту.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 /т.1 а.с.6, 10,11/.

Згідно інформаційної довідки з спадкового реєстру відсутні відомості про спадкову справу за параметрами ОСОБА_3 дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.1 а.с.13/.

За життя ОСОБА_3 було видано Долинською РДА КСП ім. Щорса сертифікат на земельну частку (пай) серії № 0152717, який вона отримала особисто, що підтверджується копією Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) /т. 1а.с.15/.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року по справі № 2о-72/2007 за заявою прокурора Долинського району Кіровоградської області земельну ділянку частку (пай) серія КР № 0152717 виданий на підставі розпорядження Долинської районної державної адміністрації від 25.11.1996 року № 624, зареєстрований від 27.02.2017р. за № 494 на земельну ділянку площею 5,82 га., вартістю 61418грн. 99коп. визнано спадщину відумерлою і передано земельну частку (пай) у власність територіальній громаді Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області / т. 1 а.с.17-18/.

На підставі вказаного рішення, Богданівській сільській раді Долинського району Кіровоградської області було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 402775 на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 5,8925 га з кадастровим номером :02:000:1808, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту / т.1 а.с.90/.

Згідно копії договору оренди землі № 04/2014 від 08 квітня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2014 року орендодавець земельної ділянки Богданівська сільська рада Долинського району в особі голови Панченко В.Ф. та орендар ОСОБА_2 уклали договір оренди земельної ділянки площею 5,8925 га строком на 25 років, з орендною платою у розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки /т.1 а.с.92-95/.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 25 липня 2017 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви прокурора Долинського району в інтересах Богданівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області про визнання спадщин відумерлою, яка складалась із земельної частки (паю) розміром 5,82 га, що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 /т. 1 а.с. 22-24/.

Постановою приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кубасовою Н.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Богданівської сільської ради Долинького району Кіровоградської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку /т. 1 а.с. 12/.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Тому, в указаній справі повинні застосовуватись акти цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме - ЦК УРСР 1963 року.

За правилами статті 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини.

Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР є правом, а не обов`язком спадкоємця.

Аналіз змісту статті 549 ЦК Української РСР дає підстави для висновку, що діями, які свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння спадковим майном; подання заяви про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строку для прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказала, що мешкала за місцем проживання матері, але зареєстрована за вказаною адресою не була, оскільки її сім`я знаходилася у м. Кривий Ріг. Також вказала, що після смерті матері підтримувала будинок у належному стані, проводила косметичний ремонт, прибирала прилеглу територію, сплачувала рахунку за електроенергію, доглядала за худобою, садом та городом.

При цьому позивач належних та допустимих доказів того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, суду не надала.

При таких обставинах апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанцій про відмову в задоволенні позову в частині встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, оскільки ОСОБА_1 не було здійснено дій щодо виконання вимог статті 549 ЦК УРСР, відтак позивач спадщину не прийняла та пропустила строк для прийняття спадщини, питання про продовження їй строку для прийняття спадщини не ставила, належних та допустимих доказів того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, не надала.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 червня 2021 року залишити без змін в оскаржуваній частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.02.2022.

Судді:

О.А. Письменний О.Л. Дуковський С.І. Мурашко