Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/4412/21
Провадження № 2/644/1009/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Матвієвської Г.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Узденової М.Р.

розглянувши в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 7 368,96 доларів США.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що між ним та відповідачем був укладений документ про передачу коштів у позику, за змістом якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 6 800 доларів США. Кінцевим строком повернення грошових коштів у розписці зазначено 31.07.2018 року, однак свій обов`язок ОСОБА_2 своєчасно не виконав. Станом на 13.05.2021 р. ( за період з 31.07.2018 р. по 13.05.2021 р.) сума боргу відповідача становить 7 368,96 доларів США, з яких: 6 800 доларів США - сума позики; 568,96 доларів США - 3% річних за прострочення повернення позики.

Ухвалою суду від 11 червня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзив на позов суду не подав, про розгляд справи був належним чином повідомлений

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у простій письмовій формі було укладено договір позики, згідно умов якої позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у сумі 6 800 доларів США, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути гроші позивачу у встановлений договором строк, а саме до 31.07.2018 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою про отримання від позивача вказаної суми позики.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно вимог ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно ст.ст.1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Позивачем надано суду боргову розписку від 12.07.2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 6 800 доларів США, які зобов`язався повернути в строк до 31.07.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Вказана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц.

Так як відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики в частині повернення позивачу ОСОБА_1 наданої ним позики в розмірі 6 800 доларів США, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана суму позики в повному обсязі.

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитор має право вимагати нарахування платежів згідно зі статтею 625 ЦК України, тобто, 3 % річних та інфляційні втрати. При цьому, якщо позика була видана у іноземній валюті, то інфляційні не нараховуються, так як індексації підлягає лише українська валюта - гривня.

Згідно наданого позивачем розрахунку, 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, тобто з 31.07.2018 року по 13.05.2021 року, складає 658,96 доларів США.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 658,96 доларів США.

Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 19, 76, 81, 141, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, ст. ст. 207, 526, 549, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ) заборгованість в сумі 7 368,96 доларів США в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 12.07.2018 року, з яких: 6 800 доларів США - сума позики; 568,96 доларів США - 3% річних за прострочення повернення позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2 036,18 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.02.2022 року.

Суддя: Г.В. Матвієвська