Справа № 740/7240/21
Провадження № 2/740/389/22
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

установив:

У грудні 2021 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріуса від 25 травня 2021 року № 8790 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 26 121,27 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вказаний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору № 003-28000-300913 від 30 вересня 2013 року, укладеного між позивачкою та АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Позивачка вважає, що оспорюваний виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що вчинений з порушенням вимог закону, оскільки нотаріус у момент вчинення виконавчого напису не переконався у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Позивачка не отримувала від товариства необхідної інформації стосовно наявності заборгованості та фактично була позбавлена права отримувати повну та достовірну інформацію щодо реального стану заборгованості, а тому не визнає самого факту заборгованості перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відсутність указаної інформації позбавила позивачку можливості заперечити наявність договірних відносин з товариством та оспорити вимоги відповідача. Крім того, кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Останнім Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2022 року в справі призначено судове засідання з викликом сторін на 13 червня 2022 року 08-30 год., яке в подальшому відкладено на 30 червня 2022 року 10-30 год.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач і треті особи належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень; відзиву та пояснень на позов не подали.

Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вказане суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 25 травня 2021 року приватний нотаріус Данич О. Ф. вчинила виконавчий напис № 8790, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за період з 06 жовтня 2017 року по 05 квітня 2021 року у розмірі 24 921,50 грн, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 14 946,50 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами 9 975,00 грн; сума плати за вчинення виконавчого напису 1 199,57 грн, а всього 26 121,27 грн.

17 грудня 2021 року приватним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 67937387 з примусового виконання вказаного виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмова у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису полягає у наданні стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, суд звертає увагу, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Виходячи з наведеного вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Київський апеляційний адміністративний суд при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 16.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині з моменту її прийняття.

Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначено, що в зв`язку з визнанням судом нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до спірних правовідносин підлягала застосуванню постанова Кабінету Міністрів України про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 в редакції від 29.11.2001.

Відповідач не спростував у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами того, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису надавався нотаріально посвідчений кредитний договір.

Відповідач не подав до суду докази на підтвердження отримання вимоги позивачкою, а неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно поінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені й обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Докази на спростування такого висновку суду станом на час розгляду справи відсутні.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн та заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн, а всього 1362,00 грн.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов `язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу на адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн, на підтвердження чого надав договір про надання юридичних послуг від 22 грудня 2021 року; акт до договору № 22/12-21 про надання юридичних послуг від 23 грудня 2021 року; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1172326 від 23 грудня 2021 року; квитанцію про сплату витрат на юридичні послуги на суму 5000,00 грн.

Суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн відповідають критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням обставин справи, що є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору та на правничу допомогу в загальному розмірі 6 362,00 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263, 265, 274, 279, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Юрій Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною від 25 травня 2021 року № 8790, стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 6 362 (шість тисяч триста шістдесят дві) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення складене і підписане 30 червня 2022 року.

Суддя І. М. Шевченко