Справа № 369/7452/21
Провадження № 2/369/1406/22
РІШЕННЯ

Іменем України

24.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Бікус С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ТОВ «Алекскредит» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивував тим, що 27.07.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2540230, невід`ємною частиною якого є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця. Вказаний договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 Правил. Відповідно до п. 5.1., 5.2. Правил, сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець 27.07.2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 27.08.2019 року. Пунктом 1.6 договору визначено ставки нарахування процентів, відповідно до якого базова процентна ставка за один день користування кредитом 1,7%; акційна ставка або ставка за Програмою лояльності за один день користування кредитом 1, 28 %; спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) - 3,00%. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором надавши позичальнику можливість користуватись грошовими коштами, однак відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 20.05.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 17961,25 грн., яка складається з: 9000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4590,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7% за період з 28.07.2019 року по 27.08.2019 року; 2785,30 грн. - заборгованість про простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована у порядку ст. 625 ЦК України за період з 28.08.2019 року по 12.09.2019 року; 1050,30 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України; 535,65 грн. - інфляційні витрати по процентам за користування кредитом, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України. Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за Договором про надання кредиту № 2540230 від 27 липня 2019 року станом на 20.05.2021 року у загальній сумі 17961,25 грн. та сплачений судовий збір.

06.07.2021 року ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.

22.06.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов. Вказаний відзив мотивований тим, що ТОВ «Алекскредит» було надано фінансову послугу відповідачу шляхом укладення договору №2540230 від 27.07.2019 року. Оскільки надання коштів з умовою сплати процентів це фінансова послуга, яка потребує наявності ліцензії відповідно до Закону України від 12.07.200 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінансові установи резиденти або нерезиденти, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється. Позивач просить стягнути з неї заборгованість у розмірі 17961,25 грн. Однак, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за Договором № 2540230 від 27.07.2019 року у сумі 17961,25 грн., а саме не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Таким чином, заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги недоведені. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками організації є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності заборгованості розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Позивачем не надано до суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін..), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а тому суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Зазначила, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що не відповідає чинному законодавству України. Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача пені відповідно до наведеного розрахунку знаходиться поза межами річного строку позовної давності. У матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення позичальника до ОСОБА_1 про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом. Просила у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю, провадження в справі закрити.

16.09.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ТОВ "Алекскредит" та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» підтвердження зарахування 27 липня 2019 року грошових коштів у розмірі 9000 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (номер транзакції 90).

Від представника позивача будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило.

Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило, правова позиція відповідача зазначена в поданому відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

27.07.2019 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 2540230.

Відповідно до п.п. 1.3. - 1.6., 1.8., 1.9. договору сторони домовились, що кредитодавець надає позивальнику кредит у сумі 9000,00 грн. на строк 30 календарних днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним до 26.08.2019 року. Плата за користування кредитом вказується у графіку платежів та в особистому кабінеті позичальника.

Згідно з додатком № 1 до договору про надання кредиту № 2540230 від 27.07.2019 року (графік платежів) у випадку повернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту вказано строк кредиту з 27.07.2019 року по 26.08.2019 року, суму платежу у розмірі 12456,00 грн., в тому числі: основна сума кредиту в розмірі 9000,00 грн. та проценти за користування кредитом в межах узгодженого строку повернення кредиту в сумі 3456,00 грн., а також реальна процентна ставка у розмірі 467,20%. У випадку виникнення заборгованості (неповернення зобов`язань до спливу узгодженого строку повернення кредиту) вказано строк кредиту з 27.07.2019 року по 26.08.2019 року, суму платежу у розмірі 13590,00 грн., в тому числі: основна сума кредиту в розмірі 9000,00 грн. та проценти за користування кредитом в межах узгодженого строку повернення кредиту в сумі 4590,00 грн., а також реальна процентна ставка у розмірі 620,50%

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-211215/32351 від 20.12.2021 року, яка була надана на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.09.2021 року, 27.07.2019 року здійснено зарахування коштів у розмірі 9000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 .

Пунктом 1.7. договору визначено, що у випадку використання кредиту менше ніж 5 календарних днів (включаючи дострокове погашення кредиту) нараховуються фіксована сума процентів за користування кредитом, яка складає 6,40% від визначеної в п. 1.4. Договору суми кредиту.

Крім цього, представником позивача для підтвердження укладення кредитного договору із відповідачем надано паспорт споживчого кредиту та «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua та згідно з п.п. 1.1. договору є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п. 5.1., 5.2. Правил кредитний договір, додаткова угода до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту підписано сторонами в електронній формі шляхом використання Електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків у відповідача станом на 20.05.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 17961,25 грн., яка складається з: 9000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 4590,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою за один день користування кредитом 1,7% за період з 28.07.2019 року по 27.08.2019 року; 2785,30 грн. - заборгованість про простроченим процентам за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту 3,00%, нарахована у порядку ст. 625 ЦК України за період з 28.08.2019 року по 12.09.2019 року; 1050,30 грн. - інфляційні втрати за сумою кредиту, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України; 535,65 грн. - інфляційні витрати по процентам за користування кредитом, нараховані в порядку ст. 625 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України.)

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Нормою статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи 27.07.2019 року ОСОБА_1 оформила на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заяву для отримання позики у розмірі 9000,00 грн шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просила перерахувати кошти.

Згідно наданого відповідачем алгоритму укладення договору за допомогою мережі "Інтернет" після подачі заявки клієнтом отримано унікальний код підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який необхідно ввести на сайті, підтвердивши подачу заявки.

Відповідачем прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 27.07.2019 року через платіжну систему за допомогою ТОВ "Вей фор пей" здійснено переказ кредитних коштів в сумі 9000,00 грн на платіжну картку, вказану позичальником у заяві.

Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 Цивільного кодексу України, статей 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію".

А відтак, суд прийшов висновку, що 27.07.2019 року між сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем укладено в письмовій формі кредитний договір, за яким позивач виконав взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

А відтак, позивачем доведено ту обставину, що 27.07.2019 ТОВ "Алекскредит" передало ОСОБА_1 позику в сумі 9000,00 грн шляхом перерахування зазначених грошових коштів (позики) на картковий рахунок № НОМЕР_1 власника картки ОСОБА_1 , з урахуванням викладеного суд вважає, що, у відповідності положень абзацу першого частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, у останньої виникло зобов`язання щодо повернення ТОВ "Алекскредит" суми кредиту у розмірі 9000,00 грн.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами кредитного договору між ТОВ "Алекскредит" та відповідачем ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 9000 грн строком з 27.07.2019 року по 26.08.2019 року включно з визначеними процентами за користування коштами у розмірі 4590,00 грн., що становить 467,20% процентної ставки кредиту (тіло 9000,00 грн.).

Отже, після закінчення строку договору № 2540230 від 27.07.2019 у ОСОБА_1 виникло зобов`язання щодо повернення товариству суми заборгованості за кредитом у розмірі 9000 грн та процентами за користування коштами у розмірі 4590,00 грн.

Щодо стягнення 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10. 2011 року у справі № 6-38цс11, від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 року у справі № 6-42цс11) та нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11).

Відповідно до вказаного кредитного договору, позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 9000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та всі інші платежі за користування кредитом.

Кредитним договором встановлено, що позика надається строком з 27.07.2019 року по 26.08.2019 року включно.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушені строки погашення позики, які встановлені договором, тобто, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних в розмірі 2785,30 грн за період 28.08.2019 року по 12.09.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Прострочення виконання відповідачем ОСОБА_1 почалось з 27.08.2019 року, коли закінчився строк на який позику було надано, а сама позика не була повернута позивачу.

Тобто 3% річних підлягають нарахуванню 28.08.2019 року по 12.09.2019 року в межах заявлених позовних вимог.

Проте, суд не погоджується з обґрунтованістю заявленого позивачем розміру нарахування 3% річних в розмірі 2785,30 грн. за період 28.08.2019 року по 12.09.2019 року.

Розмір трьох відсотків річних розраховується за формулою:

Відсотки = Сума боргу х Процентна ставка / 100% / 365 днів х Д, де Сума боргу - Сума заборгованості (2058,00 грн), ПС - процентна ставка 3% річних, Д - Кількість днів прострочення (16 днів з 28.08.2019 року та по 12.09.2019 року).

Розрахунок 3% річних:

9000 х 3 % : 100 : 365 х 16 = 11,84 грн.

Тобто, з відповідача на користь позивача за прострочення погашення позики підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 11,84 грн, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо стягнення індексу інфляції в порядку статті 625 Цивільного кодексу України.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків з урахуванням індексу інфляції за період з 28.08.2019 року по 20.05.2021 року в розмірі 1 585,95 грн.

Прострочення виконання відповідачем ОСОБА_1 почалось після 27.08.2019 року, коли закінчився строк на який позику було надано, а сама позика не була повернута позивачу відповідачем.

Тобто індекс інфляції підлягає нарахуванню за період з 28.08.2019 року 20.05.2021 в межах заявлених позовних вимог.

В доданому до позовної заяви розрахунку позивач зазначив суму збитків з урахуванням індексу інфляції 1 585,95 грн розраховану з урахуванням відсотків.

Суд зазначає, що сума заборгованості, яка враховується для розрахунку інфляційних втрат повинна становити за період з 28.08.2019 року по 23.12.2019 року - 13590грн, сума заборгованості, яка враховується для інфляційних втрат за період з 24.12.2019 року по 01.01.2020 року 13220 грн, за період з 02.01.2020 року по 11.01.2020 року 12892.21 грн, за період з 12.01.2020 року по 29.05.2020 року 12845.96 грн, за період з 30.05.2020 року по 20.05.2021 року 11875.30грн з врахуванням часткового погашення боргу ОСОБА_1 23.12.2019 року. 01.01.2020 року, 11.01.2020 року, 29.05.2020 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція.

Розмір інфляційних збитків розраховується за формулою:

Інфляційні збитки = Сума боргу х сукупній індекс інфляції / 100% - сума боргу

Сукупний індекс інфляції обраховується шляхом перемноження щомісячних індексів інфляції між собою за вказаний період, при цьому, кожне перемноження щомісячних індексів інфляції ділиться на 100 %.

Розрахунок інфляційних збитків:

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції
Вересень 2019 Листопад 2019100.7 100.7 100.1101.5113 590.0013 795.21205.21
Січень 2020 Січень 2020100.2100.2013 220.0013 246.4426.44
Січень 2020 Травень 2020100.2 99.7 100.8 100.8 100.3101.8112 845.9613 078.47232.51
Червень 2020 Травень 2021100.2 99.4 99.8 100.5 101 101.3 100.9 101.3 101 101.7 100.7 101.3109.4611 875.3012 998.701 123.40
Всього: 1 587.56

Тобто, з відповідача на користь позивача за прострочення погашення позики підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 1 585,95 грн в межах заявлених позовних вимог.

Разом з тим, до позовної заяви позивачем додано довідку про часткове погашення кредиту за кредитним договором № 2540230 від 27.07.2019 року у сумі 1714 грн,70 коп., а відтак позов підлягає задоволенню частково з урахуванням часткового погашення боргу.

Враховуючи вищевикладене, встановивши під час розгляду справи, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування кредитом не повернула, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 7285,30 грн (9000 грн-1714,70 грн = 7285,30 грн), нарахованих процентів за умовами договору у межах строку кредитування в розмірі 4590 грн, 3 % річних у розмірі 11,84 грн, інфляційних витрат за сумою кредиту з урахуванням відсотків в розмірі 1 585,95 грн, що становить 13473,09 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 17961,25 грн., задоволено судом до стягнення суму 13473,09грн., тобто 75% від заявленої суми. Отже, сума витрат на сплату судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1702,50 грн. (2270,00 х 75%).

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту № 2540230 від 27 липня 2019 року у розмірі 13473 (тринадцять тисяч чотириста сімдесят три) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1702 (одна тисяча сімсот дві) грн. 50 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», адреса: 49044, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, буд. 12А, .

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Фінагеєва І. О.