Справа № 209/3622/21
Провадження № 2/209/260/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Кам`янське Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Замкової Я.В.,

за участі секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість у розмірі 179385,59 (Долар США), що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2021 року складає 4 839 823,22 грн. станом на 27.07.2021 року за кредитним договором №DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року, яка складається з наступного: 20 512,15 (Долар США) заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7719,43 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2253,52 (Долар США) заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 148900,49 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також сплачений судовий збір в сумі 72 597,35 грн.

На обґрунтування позову зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» та відповідач ОСОБА_1 04.07.2008 року уклали кредитний договір DZL0GA00000053. Згідно договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 23056,38 (Долар США) на термін до 04.07.2013 р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 23056,38 (Долар США). В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язуй за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 27.07.2021 року має заборгованість 179385,59 (Долар США), яка складається з наступного: 20 512,15 (Долар США) заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7719,43 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2253,52 (Долар США) заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 148900,49 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором DZL0GA00000053 між АТ КБ «ПриватБанк» та поручителями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором. Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Але, вимога, що була пред`явлена до поручителів залишена без задоволення.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

15 листопада 2021 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне. Відповідач зазначає, що 04.07.2008 року вона та її син ОСОБА_2 уклали із банком договір поруки, за яким виступили поручителями перед кредитором по кредитному договору №DZL0GA00000053. Згідно п. 12 цього договору порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за цим договором. За вимогами п. 16 договору поруки від 04.07.2008 року строк повернення кредиту становить з 04.07.2008 року по 04.07.2013 року включно. Таким чином обов`язки поручителів за договорами поруки припинилися 05.05.2018 року. За нормами частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки. А відтак банк мав право пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 04.07.2008 року по 04.07.2018 року включно. Фактично банк звернувся до суду 17.09.2021 року, тобто через 3 роки і 2 місяці після закінчення строку поруки, а тому позовні вимоги про стягнення боргу з поручителів задоволенню не підлягають. Одночасно зазначає, що 04.07.2008 року ОСОБА_1 із Акціонерним товариством КБ «Приватбанк» уклав кредитний договір №DZL0GA00000053 відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 23056,38 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік з кінцевим терміном повернення 04 липня 2013 року. За вимогами п. 5.5 договору терміни позовної давності з вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки: пені, штрафа за даним договором встановлюється тривалістю 5 років, тобто до 04.07.2018 року включно. Фактично банк звернувся до суду 17.09.2021 року, тобто через 3 роки і 2 місяці після закінчення строку позовної давності, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. 26 квітня 2012 року на адресу ОСОБА_1 була направлена письмова вимога про повернення суми кредиту в повному обсязі, вказані обставини встановлені в рішенні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.08.2013 року по цивільній справі №209/1927/13-ц та потанові Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18.11.2013 року по цивільній справі № 209/1927/13-ц, і не потребують повторного доказування. Таким чином укладений між ОСОБА_1 та банком кредитний договір від 04.07.2008 року припинив свою дію 26.04.2012 року, а відтак банк з цієї дати втратив можливість нарахування та стягнення з ОСОБА_1 відсотків за кредитним договором, оскільки, нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки поза строком дії кредитного договору не передбачено, але як вбачається із позовної заяви в розрахунок суми стягнення банк включив як пеню, так і комісію, проценти, які нарахуванню з 26.04.2012 року вже не підлягали. Крім того, п. 8.1 кредитного договору передбачено сплату винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця у період сплати у розмірі 7,08 % від суми виданого кредиту (тобто комісії). Але, з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц; від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 1746цс16, умови п. 8.1 кредитного договору є несправедливими, суперечать положенням частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), тому відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вказані умови договору мають бути визнані недійсними з моменту укладення кредитного договору. Таким чином, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 63-66).

18 листопада 2021 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Єрмолова Є.М. до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просить задовільнити позовні вимоги банку в повному обсязі посилаючись на наступне. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором, враховуючи норми закону та докази що містяться в матеріалах справи можна дійти висновку, що правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Крім того, у зв`язку з пред`явленням вимоги до поручителя строк припинення поруки повинен визначатися з дня пред`явлення такої вимоги, а порука вважається дійсною до моменту, коли судом не буде встановлено факт припинення договору. Одночасно, відповідно до п. 6.1 договору, вказаний договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини- на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Вважає, оскільки позичальник свої зобов`язання за договором не виконані, будь-яких- доказів виконання не надано, такий договір не може вважатись виконаним, у зв`язку з цим, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду (а.с. 81-85).

24 листопада 2021 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» Безменко М.Є. до суду надійшли заперечення, згідно яких представник позивача просить задовільнити позовні вимоги банку в повному обсязі з огляду на наступне. Представник зазначає, що відповідачем у відзиві не надано доказів на підтвердження своїх заперечень, всі його твердження ґрунтуються на припущеннях та не підлягають задоволенню. Банком на виконання відповідних положень Закону України «Про захист прав споживачів» надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Враховуючи, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, доказом наявності факту виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Згідно з умовами договору сторони також погодили, що відсотки нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, а тому з урахуванням правових позицій ВСУ та Постанов ВП ВСУ сторони погодили сплату відсотків до повного повернення суми кредиту. Також, повторно наголосив, що оскільки позичальник свої зобов`язання за договором не виконані, будь-яких доказів виконання не надано, такий договір не може вважатись виконаним та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Крім того заначив, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі (а.с. 96-99).

Інших заяв по суті справи від сторін до суду не надходило.

Ухвалою суду від 19 січня 2022 року підготовче провадження закрите та призначене справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 246).

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують на підставі відзиву на позовну заяву наданому ОСОБА_3 , позов не визнали в повному обсязі та просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 50, 51).

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Шевченко Л.М. в судове засідання не з`явились, відповідач надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі її представника, у задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі (а.с. 248).

З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.07.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DZL0GA00000053, згідно з п. 8.1. якого відповідач отримав від позивача кредитні кошти на строк з 04.07.2008 року до 04.07.2013 року включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 23056,38 доларів США на наступні цілі: 21000,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також 630,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 126,79 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 110,94 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 1188,65 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно з

п. 7.2. даного договору (а.с. 15-17).

Одночасно, 04.07.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) та відповідачем ОСОБА_3 (поручитель), а також між АТ КБ «ПриватБанк» (кредитор) та відповідачем ОСОБА_2 (поручитель), укладено договори поруки, згідно п. 16 яких предметом цих договорів є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 (боржник) зобов`язань за кредитним договором від 04.07.2008 року № DZL0GA00000053. Згідно п. 4 у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 5 передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п. 1 цього Договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобов`язання (-ь), п. 6 передбачено, що поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору. Згідно п. 12 цього договору порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за цим договором. За вимогами п. 16 договору поруки строк повернення кредиту становить з 04.07.2008 року по 04.07.2013 року включно (а.с. 18, 19).

З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості станом на 27.07.2021 року вбачається, що заборгованість за кредитним договором № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року становить 179385,59 (Долар США), що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.07.2021 року складає 4 839 823,22 грн., яка складається з наступного: 20 512,15 (Долар США) заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 7719,43 (Долар США) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2253,52 (Долар США) заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 148900,49 (Долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 8-9, 10).

28.07.2021 року за вихідним № 30.1.0.0/2-80704DNH0S792 позичальнику ОСОБА_1 та поручителям ОСОБА_2 та ОСОБА_5 були направлені повідомлення із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року, що підтверджується реєстром 230721-1 згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) Укрпошта стандарт з описом вкладення, але підтверджень отримання відповідачами письмового повідомлення від банку матеріали справи не містять, та позивачем надані не були (а.с. 14).

Водночас заочним рішенням (повторне) Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року у справі № 209/1927/13-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,40 кв.м, житловою площею 17,10 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 52428, 48 доларів США, яка складається з наступного: 20661,69 доларів США - заборгованість за кредитом; 7497,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2019,14 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19723,88 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,33 доларів США - штраф ( фіксована частина); 2495,10 доларів США - штраф( процентна складова) , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням договору купівлі - продажу з іншою особою - покупцем. Початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації 72747 гривень. Виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 з предмету іпотеки, вказаної квартири; зобов`язано Дніпродзержинський відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані в вищевказаній квартирі та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3219,00 грн. (а.с. 67-70).

З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що між

ПАТ КБ «Приватбанк» (позивач) та ОСОБА_1 (відповідач) укладено кредитний договір № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року,Є заборгованість за яким станом на 23 квітня 2012 року становила 52428,48 доларів США та складалася з наступного: 20661,69 доларів США- заборгованість за кредитом; 7497,34 доларів США- заборгованість по процентам за користування кредитом; 2019,14 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19723,88 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 31,33 доларів США - штраф ( фіксована частина); 2495,10- доларів США.

18 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області у справі № 209/1927/13, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 серпня 2013 року в частині виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 із квартири АДРЕСА_1 та зобов`язання Дніпродзержинського відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВ УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 - скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. Це ж рішення у частині стягнення судового збору змінено та стягнуто із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок повернення судового збору по 1073 грн. з кожного. В іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с. 71-72).

Разом з тим згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В ч. 1 ст. 530 ЦК України вказано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч. 1 і 2 ст. 1054 ЦК України).

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як вже зазначалося вище рішенням суду в рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед позивачем, звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,40 кв.м, житловою площею 17,10 кв.м, яка належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 52428, 48 доларів США.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та неустойки.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Отже нарахування процентів за користування кредитом та неустойки після закінчення строку дії договору, зміненого банком в односторонньому порядку, суперечить вимогам закону.

Такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, де вказано, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від

28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18).

Таким чином суд констатує, що позивач реалізував своє право на повернення кредиту достроково шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому у нього відсутнє право повторно стягувати заборгованість за тілом кредиту, а також проценти, комісію та неустойку після закінчення строку дії кредитного договору, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин доводи позивача про те, що наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє його права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, прямо суперечать вказаним вище правовим висновкам суду касаційної інстанції.

Судом також встановлено, що в період з 04.07.2008 року по 09.09.2021 року включно мало місце часткове погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить виписка по рахунку відповідача (а.с. 113-218).

Окрім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року у справі № 209/3537/21 (яке набрало законної сили 24.02.2022 року), визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 5695 від 16.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості в розмірі 110 412,91 доларів США.

З мотивувальної частини вказаного рішення суду вбачається, що державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Тихоновою І.М. 24.05.2019 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59204030 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни № 5695 від 16.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованості в розмірі 110 412,91 доларів США, за кредитний договір № DZL0GA00000053 укладеним 04.07.2008 року між Акціонерним товариством КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (а.с. 250-254).

Разом з тим зазначені обставини жодним чином не підтверджують позицію позивача про наявність підстав для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

При цьому з приводу поданого представником відповідача ОСОБА_3 клопотання про застосування наслідків попуску строку позовної давності слід зазначити наступне.

Згідно п. 12 договору поруки, він припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за цим договором, а за вимогами п. 16 договору поруки від 04.07.2008 року строк повернення кредиту становить з 04.07.2008 року по 04.07.2013 року включно, таким чином обов`язки поручителів за договорами поруки припинилися.

Згідно ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

А відтак банк мав право пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 04.07.2008 року по 04.07.2018 року включно. Фактично банк звернувся до суду 17.09.2021 року, тобто через 3 роки і 2 місяці після закінчення строку поруки.

Одночасно відповідно до вимог п. 5.5 кредитного договору № DZL0GA00000053 від 04.07.2008 року з кінцевим терміном повернення 04 липня 2013 року, терміни позовної давності з вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки: пені, штрафа за даним договором встановлюється тривалістю 5 років, тобто до 04.07.2018 року включно. Фактично банк звернувся до суду 17.09.2021 року, тобто через 3 роки і 2 місяці після закінчення строку позовної давності.

Виходячи з вимог ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного суду України від 01 жовтня 2014 року № 6-134цс14 та постанові Великої Палати Верховного Суду від

19 травня 2021 року у справі №756/15896/18.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» відмовлено, то судові витрати по сплаті судового збору підлягають віднесенню на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", , юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29 червня 2022 року.

Суддя Я.В. Замкова