Справа № 135/303/22
Провадження № 2/135/163/22
РІШЕННЯ

іменем України

28.06.2022 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області Гирби Володимира Михайловича в інтересах держави в особі: Ладижинської міської ради Вінницької області, Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. Позиція позивача.

13 квітня 2022 року керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області, який діє в інтересах держави в особі Ладижинської міської ради Вінницької області, КП «Ладижинська міська лікарня» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Ладижинської міської ради Вінницької області 6 251 грн 28 коп. в рахунок відшкодування витрат КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення.

На обґрунтування позову зазначив, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вирок набрав законної сили. За даним вироком суду ОСОБА_1 завдав потерпілій ОСОБА_2 умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Потерпіла ОСОБА_2 упродовж 10 днів, а саме з 11.05.2021 по 20.05.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні у загально-хірургічному відділенні КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, що підтверджується відповідною довідкою. За період лікування загальна вартість ліжко-днів, протягом яких потерпілий перебував на лікуванні у терапевтичному відділенні КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, згідно з вищезазначеною довідкою становила 6 251 грн 28 коп. Таким чином, з вини ОСОБА_1 заклад охорони здоров`я, який фінансується з бюджету, поніс витрати на лікування потерпілого від злочину в сумі 6 251 грн 28 коп., які на момент пред`явлення позову не відшкодовано.

2. Позиція відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дудін Л.В. подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову, позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що прокурору надано право здійснювати представництво інтересів держави в суді лише у виключних випадках, наявність підстав для представництва має бути обґрунтованою. КП «Ладижинська міська лікарня» є комунальним закладом охорони здоров`я, який фінансується із коштів місцевого бюджету Ладижинської міської ради у відповідності до Бюджетного кодексу України, за якими видатки на надання стаціонарної медичної допомоги, що надається у комунальних закладах охорони здоров`я, здійснюється з бюджетів міст обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад та обласних бюджетів. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Прокурор вправі пред`явити позов в інтересах держави у разі порушення матеріальних або інших інтересів держави якщо відсутній орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або у відповідного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду. Звертаючись до суду із вказаним позовом, прокурор не навів належних аргументів, які б спиралися на об`єктивні дані про те, що дії відповідача порушують чи зачіпають інтереси держави в особі Ладижинської міської ради. Вважає, що правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у межах компетенції, передбаченої статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» відсутні, оскільки КП «Ладижинська міська лікарня» самостійно вправі здійснювати захист своїх інтересів, відповідно також уповноважене самостійно звертатись до суду із позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування, а кошти, які можуть стягуватись на підставі судового рішення повинні бути зараховані до місцевого бюджету, оскільки саме з нього, а не державного проводиться фінансування даного закладу охорони здоров`я.

3. Відповідь на відзив.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому відзив представника відповідача вважає необґрунтованим, не мотивованим та таким, що не підлягає задоволенню. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для звернення до суду. Відповідач самостійно не відшкодував шкоду, заподіяну КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, яка фінансується з бюджету та вищевказане суттєво порушує інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, а також ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню, що в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на поповнення бюджету і вказані випадки набувають масового характеру, виникла необхідність звернення до суду з відповідною позовною заявою з боку окружної прокуратури. Отже, дотримано порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки КП «Ладижинська міська лікарня» протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернулося до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

4. Заперечення на відповідь на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дудін Л.В. подав до суду заперечення, в яких заперечує проти задоволення позову, позовні вимоги не визнає повністю та просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки прокурору надано право здійснювати представництво інтересів держави в суді лише у виключних випадках, передбачених ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», а наявність підстав для представництва має бути обґрунтованою.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії.

Представник Ладижинської міської ради Вінницької області буду належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

Представник КП «Ладижинська міська лікарня» буду належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

ІІІ. Пояснення сторін.

У судовому засіданні прокурор Гайсинської окружної прокуратури Білодід П.В. позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дудін Л.В. позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно з вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. За даним вироком суду ОСОБА_1 завдав потерпілій ОСОБА_2 умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вирок суду набрав законної сили.

Згідно з довідкою № 77 від 21.01.2022 потерпіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , упродовж 10 днів, а саме з 11.05.2021 по 20.05.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні у загально-хірургічному відділенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради.

Згідно з калькуляцією вартості послуг з медичного обслуговування, яка додана до довідки № 77 від 21.01.2022 за період лікування загальна вартість ліжко-днів, протягом яких потерпіла ОСОБА_2 перебувала на лікуванні у загально-хірургічному відділенні комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради, становить 6 251 грн 28 коп.

Відповідно до Статуту комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради - комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради є закладом охорони здоров`я, комунальним унітарним, некомерційним, неприбутковим підприємством, що забезпечує надання вторинної (спеціалізованої) та консультативно-діагностичної медичної допомоги населенню міста Ладижин, села Лукашівка, селище Губник, хутора Ружицьких. Підприємство засноване на базі відокремленої частини комунальної власності Ладижинської територіальної громади, яка є засновником Підприємства в особі Ладижинської міської ради.

21.03.2022 за № 51/3-185 вих-22 Гайсинською окружною прокуратурою

надіслано запит Ладижинському міському голові щодо надання інформації про вжиття Ладижинською міською радою заходів щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат, понесених комунальним підприємством «Ладижинська міська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - ОСОБА_2 в сумі 6 251 грн 28 коп.

На адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшла відповідь від Ладижинської міської ради № 2.1-09/495 від 31.03.2022 про те, що міською радою не вживалися жодні заходи з стягнення витрат з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, Ладижинська міська рада повідомила, що не заперечує проти подання позову Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області.

21.03.2022 за № 51/3-186вих-22 Гайсинською окружною прокуратурою надіслано запит головному лікарю комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» щодо надання інформації про вжиття лікарнею заходів щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат, понесених комунальним підприємством «Ладижинська міська лікарня» на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - ОСОБА_2 в сумі 6 251 грн 28 коп.

На адресу Гайсинської окружної прокуратури надійшла відповідь комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради № 200 від 23.03.2022 про те, що підприємством не вживалися жодні заходи з стягнення витрат з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради повідомило, що не заперечує проти подання позову Гайсинською окружною прокуратурою Вінницької області.

V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 Конституції України).

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити в своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2.ст.5 ЦПК).

Положеннями статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно з частиною першою статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною третьою статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» (далі Порядок № 545), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 545 визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 545 визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керівником Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Беручи до уваги те, що між злочинними діями відповідача та перебуванням потерпілої на лікуванні в медичному закладі є причинний зв`язок, що доведено належними та допустимими доказами, відтак, суд вважає, що є усі достатні правові підстави для відшкодування витрат з відповідача на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі від злочину.

Доводи відповідача та його представника про те, що прокурором не обґрунтовано підстави звернення до суду з наданням належних доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України «Про прокуратуру», суд відхиляє з огляду на таке.

Частиною третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі Закону) є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з статтею 1 Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Як було зазначено вище пункт 3 Порядку № 545 містить пряму вказівку про те, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Тобто, у даному випадку незалежно від причин не звернення з відповідним позовом закладу охорони здоров`я прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно з статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду є невідшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, а міська рада неналежно виконувала свої повноваження щодо вжиття заходів з їх відшкодування.

Отже, у цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку місцевої громади) й особи, винними діями, якої завдано шкоди здоров`ю потерпілого, на лікування якого витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави у даній справі, зазначав, що оскільки фінансування комунального закладу охорони здоров`я здійснюється за рахунок коштів міського бюджету, тому відсутність відшкодування коштів, витрачених комунальним закладом охорони здоров`я, є порушенням прав відповідної територіальної громади, яку обслуговує даний заклад. Міська рада, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вжила заходів щодо стягнення вищевказаних витрат, тому з позовом звернувся прокурор.

Місцева прокуратура зверталася до міської ради щодо вжитих заходів, пов`язаних з відшкодуванням витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину до місцевого бюджету, однак кошти, які комунальним закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані. Міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення до відповідача не зверталась.

З урахуванням встановлених по справі обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, у зв`язку з чим вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області Гирби Володимира Михайловича в інтересах держави в особі: Ладижинської міської ради Вінницької області, Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Ладижинської міської ради Вінницької області (вул. П.Кравчика, 4, м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, ) 6 251 (шість тисяч двісті п`ятдесят одна) грн 28 коп. в рахунок відшкодування витрат Комунального підприємства «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення (р/р НОМЕР_3 ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач Гайсинська окружна прокуратура Вінницької області, місце знаходження (вул. Волонтерів, буд. 15а, м. Гайсин Вінницької області, 23700);

- Ладижинська міська рада Вінницької області, вул. П.Кравчика, буд. 4, м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, 24321, ;

- Комунальне підприємство «Ладижинська міська лікарня», вул. Ентузіастів, буд. 24, м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, 24321, ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Рішення складено та підписано суддею 29 червня 2022 року.

Суддя