Провадження № 6/761/677/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мальцева Д.О.

за участю секретаря Колодяжного В.Є.

представник скаржника Бабич К.М.

приватний виконавець Гненний Д.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Гненний Д.А., ТОВ «Фінансова компанія» Інвест-Кредо» на дії приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - скаржник, боржник) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича (далі по тексту - виконавець) щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 67414269 від 05.11.2021, які просила визнати неправомірними, а постанову - скасувати, стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» (далі по тексту - стягувач).

Скарга обґрунтована тим, що 05.11.2021 виконавцем винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження № 67414269 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2610/28813/2012, виданого 28.10.2021 Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариств «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 953 576, 81 доларів США, що становить 7 621 939, 44 грн. 24.11.2021 скаржнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження. Дії виконавця щодо відкриття виконавчого провадження скаржник вважає неправомірними та протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню. Так виконавцем під час відкриття виконавчого провадження було порушено ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавцем було прийнято до виконання виконавчий лист, який не відповідає вимогам ст. 4 Закону, оскільки в ньому не було зазначено дату народження боржника. Крім того, виконавцем було порушено ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», а саме скаржнику не було направлено рекомендованим поштовим відправленням постанову про відкриття виконавчого провадження. З огляду на зазначене, оскільки у виконавця були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження, а відтак скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою.

Представник скаржника у судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив задовольнити.

Приватний виконавець у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вказав, що відомості про дату народження боржника були зазначені у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, а також до заяви було додано копію паспорту боржника та копію ІПН, а відтак цього було достатньо для встановлення дати народження боржника. Крім того, виконавець має право у порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» витребувати вказані відомості. Відтак відсутність даних про дату народження боржника у виконавчому листі не є підставою для його повернення. Також у матеріалах виконавчого провадження наявні докази направлення боржнику копії постанови про відкриття провадження. З огляду на зазначене, просив у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведене суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності представника стягувача.

Так, згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчих документів, зокрема, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Так, статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», визначені підстави повернення стягувачу виконавчого документу, а саме виконавчий документ повертається стягувачу, якщо : 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Крім того, положеннями статті 4 Закону визначені додаткові підстави для повернення виконавчого документу, а саме відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У свою чергу, згідно ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У судовому засіданні встановлено, що 28.10.2021 Шевченківським районним судом м. Києва видано дублікат виконавчого листа № 2610/28813/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 953 576, 81 доларів США, що становить 7 621 939, 44 грн.

05.11.2021 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовича надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО» про примусове виконання рішення. у вказаній заяві зазначені дані про стягувача та боржника, у тому числі і дата народження боржника. До заяви стягувачем надано у тому числі і паспорту боржника.

Також до вказаної заяви стягувачем додано копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 13.05.2021, з якої вбачається, що раніше виконавчий лист № 2610/28813/2012 виданий 28.10.2021 Шевченківським районним судом м. Києва, був повернутий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові також містяться відомості про ІПН та дату народження боржника.

05.11.2021 виконавцем, на підставі поданих документів та заяви, відкрито виконавче провадження № 67414269, якою у тому числі стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця.

В цей же день виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з боржника, постанову про арешт майна та коштів боржника.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, у що у виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документу стягувачу з тих підстав, що у виконавчому листі не було зазначено дату народження боржника.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відтак виконавець, у разі і відсутності таких даних, не був позбавлений можливості відповідні дані витребувати.

Також положеннями ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як доказ направлення вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.11.2021 у матеріалах виконавчого провадження міститься зведений реєстр рекомендованих поштових відправлень «Список № 183» зі штемпелем поштового відділення про прийняття відправлень, у тому числі і скаржнику, датований 05.11.2021, а також наявна в матеріалах справи копія конверту, який був адресований боржнику, однак не вручений під час доставки та повернутий виконавцю з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги твердження скаржника про те, що виконавцем не було виконано вимоги ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та не було вжито всіх заходів щодо належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження.

Отже, скаржником не доведено тієї обставини, що виконавець діяв у порушення норм ст. 4, 28 Закону України «Про виконавче провадження»

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Згідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться і в ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено в ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оскільки незаконність та протиправність дій виконавця не підтвердилась у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 заінтересовані особи приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Гненний Д.А., ТОВ «Фінансова компанія» Інвест-Кредо» про визнання дій неправомірними та скасування постанови від 05.11.2021р. про відкриття виконавчого провадження - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 18.02.2022.

Суддя: