ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4463/22 Справа № 211/1445/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/1445/13-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Бадалян Н.О.

сторони:

боржниця: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Книгницька Лілія Анатоліївна, на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року, яка постановлена суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. щодо відкритті виконавчого провадження № 66853151 від 20.09.2021 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 квітня 2014 року апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» - задоволено. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за опалення та гаряче водопостачання - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в сумі 10 750,16 грн. в рівних частках.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі 229,40 грн. та 114,70 грн.

В позові ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до КПТМ «Криворіжтепломережа» про визнання незаконними та скасування нарахувань - відмовлено.

На виконання вищевказаного рішення Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано 02 липня 2014 року виконавчий лист, який неодноразово був на виконанні та повертався стягувачу 26.05.2015 року, 16.06.2017 року, 31.05.2019 року, про що є відмітки на копії виконавчого листа, який був надісланий боржниці. Про те, що виконавчий лист знову було пред`явлено до виконання їй стало відомо після отримання 05.10.2021 року постанови приватного виконавця від 20.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження.

Вважає, дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, які суперечать вимогам п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», за яким приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу без виконання у разі пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання, оскільки стягувачем був пропущений строк пред`явлення виконавчого документу до виконання ще в 2020 році.

Крім того, приватний виконавець перевищив свої повноваження та на власний розсуд встановив суму, яку необхідно стягнути.

Просила суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2021 року з звернення стягнення по виконавчому листу № 211/1445/13-ц від 02.07.2014 року по виконавчому провадженню № 66853151 та скасувати постанову.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича щодо відкриття виконавчого провадження № 66853151 від 20.09.2021 року - відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Книгницька Лілія Анатоліївна, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що строк предЧявлення до виконання виконавчого листа сплинув.

Також, вказує, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованості суперечить самому рішенню суду, оскільки у рішенні вказано, що стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 10750,16 грн. в рівних частках.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, боржницю ОСОБА_1 та її представника адвоката Книгницьку Л.А., які кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що після повернення виконавчого документа строк пред`явлення до виконання виконавчого листа не сплинув та виконавчий документ № 211/1445/13-ц міг бути пред`явлений до виконання (оскільки строк його пред`явлення до виконання не сплинув на час набрання чинності законом №1404-VIII від 02 червня 2016 року, оскільки він перебував на примусовому виконанні).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 за конституційним зверненням Акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, з відповідними змінами та доповненнями на час повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно- правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІ І від 02 червня 2016 року.

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІI від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року.

Для пункту 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений і в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 березня 2018 року у справі № 905/6977/13 та від 02 травня 2018 року у справі № 5016/149/2011(17/6).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 року, зі змінами та доповненнями на час повернення виконавчого документу стягувачу, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Частиною 2 вказаної вище статті встановлено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц.

Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 року, що вступив в дію з 05 жовтня 2016 року, передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч. 1 статті).

У розділі XІІІ Прикінцевих та перехідних положень згаданого закону, а саме п. п. 5, 6 передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2021 року на підставі виконавчого листа № 211/1445/13-ц, виданого 02.07.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком А.С., за заявою КПТМ «Криворіжтепломережа», відкрито виконавче провадження № 66853151 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за опалення та гаряче водопостачання в сумі 10750,16 грн., в рівних частках.

Згідно відмітки державного виконавця про виконання рішення, виконавчий лист повертався стягувачу 23.06.2015 року, 16.06.2017 року, 31.05.2019 року без виконання. 31.05.2019 року виконавчий лист № 211/1445/13-ц повертався стягувачу без виконання на підставі ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» ( а.с. 6).

Отже, колегія суддів зазначає, що повернення виконавчого листа 31.05.2019 року свідчить, що строк був перерваний. Відповідно строк повторного пред`явлення до виконання вказаного виконавчого листа становить три роки після повернення, тобто до 31.05.2022 року.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що строк предЧявлення до виконання виконавчого листа сплинув.

Доводи апеляційної скарги про те, що винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованості суперечить самому рішенню суду, оскільки у рішенні вказано, що стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість в сумі 10750,16 грн., в рівних частках, спростовуються матеріалами справи, оскільки у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено інформацію відповідно до виконавчого листа № 211/1445/13-ц від 02.07.2014 року, який виданий на виконання рішення суду у відповідності до вимог ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає вимоги до виконавчого документу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. щодо відкритті виконавчого провадження № 66853151 від 20.09.2021 року.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Книгницька Лілія Анатоліївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: