Провадження №2/447/46/22
Справа №447/2459/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

30.06.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Стронської Р.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

Процесуальні дії у справі.

03.08.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивує тим, що з 16.08.2017 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного проживання і ведення спільного господарства було придбано автомобіль марки "Skoda Fabia" 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На сьогоднішній день вартість автомобіля становить 4 000 доларів США, що еквівалентно 111 600,00 гривень за офіційним курсом гривні щодо іноземних валют на сайті Національного банку України. Оскільки відповідач відмовляється у добровільному порядку розділити спільно набуте майно, позивачка була змушена звернутись в суд із даним позовом та просила здійснити поділ транспортного засобу марки "Skoda Fabia" 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на її користь, грошову компенсацію вартості 1/2 частки в праві спільної сумісної власності на транспортний засіб у сумі 69 750,00 гривень, а також судові витрати по справі покласти на відповідача.

04.08.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалу суду, копію позовної заяви та доданих до неї документів суд надсилав відповідачу на адресу місця його реєстрації.

17.12.2021 відповідач подав до суду письмові пояснення, згідно яких вказував, що спірний транспортний засіб, марки "Skoda Fabia" 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, був придбаний за час перебування у шлюбно - сімейних відносинах з позивачкою. Даний транспортний засіб на момент придбання був нерозмитненим, вартість придбання становила 600 Євро (на момент придбання офіційний курс становив 3138,6415 за 100 Євро згідно офіційного курсу НБУ) що становить 18 828,00 гривень. Для здійснення розмитнення вказаного трансопртного засобу ним було витрачено 50 500,00 гривень та сплачено комісійний збір в сумі 505,00 гривень. Відповідно ним з сімейного бюджету було витрачено на придбання та розмитнення транспортного засобу - 69 833,00 гривень.

Оскільки позивачка ставить позовну вимогу про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнення компенсації за 1/2 частку транспортного засобу, виходячи із вище викладеного, він готовий здійснити компенсацію 1/2 частки витрачених коштів із сімейного бюджету в сумі 34 916,50 гривень, шляхом щомісячного перерахування протягом одного року від дня ухвалення судом рішення відповідно до приписів статті 267 ЦПК України.

Позовні вимоги визнав частково, а саме визнав право спільної сумісної власності на транспортний засіб, згідний сплатити компенсацію за 1/2 частку транспортного засобу, від суми, яка була фактично витрачена на придбання та розмитнення вказаного транспортного із сімейного бюджету за час перебування у шлюбі з позивачкою, а саме 34916,50 грн., а також просив розстрочити виконання рішення суду по виплаті компенсації за 1/2 частку транспортного засобу на один рік з дня ухвалення рішення по даній справі.

17.12.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

24.03.2022 ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 та призначено автотоварознавчу експертизу.

26.05.2022 до суду надійшов висновок експерта № СЕ-19/114-22/5577-АВ від 23.05.2022, згідно якого ринкова вартість автомобіля марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску, синього кольору, станом на дату проведення дослідження 03.08.2021, становить 91384,49 грн.

26.05.2022 ухвалою суду відновлено провадження усправі та призначено судове засідання.

30.06.2022 позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля відповідно до висновку судової експертизи та стягнути з відповідача судові витрати, заперечувала щодо розстрочки виконання рішення суду по виплаті компенсації вартості 1/2 частки автомобіля.

30.06.2022 відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав частково, згідний сплатити компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу, відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи, однак, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем просив розстрочити виконання рішення суду по виплаті компенсації за 1/2 частку транспортного засобу на один рік з дня ухвалення рішення по даній справі та зменшити розмір судових витрат, понесених позивачкою під час розгляду справи.

Судом на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд встановив:

Шлюб між сторонами був зареєстрований 16.08.2017 у Стрийському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Сторони у справі записані батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 17.12.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано.

За час перебування у шлюбі сторони придбали автомобіль марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Оцінка суду.

За змістом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин між подружжям, у тому числі колишнім, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України.

Вказане наведено у постановах ВС від 05.09.2018 у справі №709/494/16-ц, провадження №61-19909св18 та від 20.05.2019 у справі №360/303/17-ц, провадження №61-410св18.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Тобто, вказані норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тих обставин, зокрема, хто є набувачем за договором, або забудовником будівлі, або на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За правилами ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що позовна вимога про здійснення поділу транспортного засобу марки "Skoda Fabia" 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя до задоволення не підлягає, оскільки вказаний автомобіль згідно вимог ст. 183 ЦК України відноситься до неподільної речі. Сторони в судовому засіданні не оспорювали той факт, що транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та такий придбаний під час шлюбу. Відповідач ОСОБА_2 згідний сплатити грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу, відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи, однак, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем просив розстрочити виконання рішення суду по виплаті компенсації за 1/2 частку транспортного засобу на один рік з дня ухвалення рішення по даній справі.

Нормами ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Оскільки, відповідачем не надано доказів на підтвердження факту його скрутного матеріального становища, суд вважає, що немає підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, в частині стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу марки "Skoda Fabia" 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/114-22/5577-АВ від 23.05.2022.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачкою під час подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та під час розгляду справи не було заявлено вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з проведенням експертизи були здійсненні відповідачем, а тому у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки "Skoda Fabia", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2002 року випуску, синього кольору, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/114-22/5577-АВ від 23.05.2022, що становить 45 692 (сорок п`ять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 25 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 30.06.2022.

Суддя Павлів В. Р.