РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"29" червня 2022 р. смт Тиврів 145/248/21

2/145/280/2022

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

за участі секретаря Цюпій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Цю квартиру він успадкував за законом після своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даному будинку наразі ніхто не проживає, але зареєстрована відповідачка в даній справі.

Він має намір розпорядитися цим майном, тобто продати квартиру, але наявність реєстрації відповідачки в цьому житлі , перешкоджає йому в повній мірі здійснювати своє право власності на вказане майно. Покупці відмовляються за таких обставин укладати договір купівлі-продажу квартири.

Відповідачка зареєстрована в належній йому квартирі 5 квітня 1997 року, як член сім`ї бувшого власника квартири, тобто своєї матері ОСОБА_3 .

Відповідачка в квартирі АДРЕСА_2 не проживає уже протягом 10 років. ОСОБА_2 проживає за кордоном, у неї там склалася сім`я і повертатися в Україну вона не має наміру. На проживання в цій квартирі вона не претендує.

Він позбавлений можливості розпоряджатися майном, що належить йому на праві власності.

Він - власник квартири, а ОСОБА_2 не є членом його сім`ї, вони разом не проживали і не мають взаємних прав та обов`язків. Вважає, що відповідачка втратила право користування житлом в належній йому квартирі.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у її відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори 16 лютого 2021 року (а.с.3) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності №244638462 від 16.02.2021 (а.с.4) .

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Гніванської міської ради №06-33/404 від 17.02.2021 (а.с.7) відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у зазначеному житлі з 05.04.1997.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 17.02.2021 (а.с.6) у квартирі АДРЕСА_2 ніхто не проживає, сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі, однак проживає за кордоном близько 10 років.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-709цс16, зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України Верховний Суд України дійшов висновку про те, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, зважаючи на те, що ОСОБА_2 понад 10 років в належному позивачу житлі не проживає, беручи до уваги те, що вона не оплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню будинку та не бере участі у спільному побуті, а також враховуючи вищезазначену правову позицію ВСУ, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Доказів на спростування позову не надано.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування житлом в квартирі АДРЕСА_2 .

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 29 червня 2022 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.