КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/10541/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6257/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Машкевич К.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

28 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою Стеценка Максима Владленовича в інтересах Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Фесик Марія Олексіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що 02.11.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис №5002 про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №028/732358-КR від 24.09.2008 в розмірі 24 056 дол. США 98 центів і 1500 грн. за вчинення виконавчого напису.

У зв`язку із викладеним просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5002, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. від 02.11.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №028/732358-КR від 24.09.2008 в розмірі 24 056 дол. США 98 центів і 1500 грн. за вчинення виконавчого напису. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача 411,80 грн. витрат на забезпечення доказів, 454,00 грн. витрат на забезпечення позову, 908,00 грн. судовий збір за подання позову до суду та11000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., зареєстрований в реєстрі за №5002, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №028/732358-КR від 24.09.2008 за період з 01.07.2017 по 01.07.2020 в розмірі 24 056 дол. США 98 центів і 1500 грн. за вчинення виконавчого напису.

Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, Стеценко М.В. в інтересах АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове, яким відмовити в цій частині в повному обсязі, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що винагорода за підготовку до розгляду справи та збір доказів є завищеною, та такою що дійсно не відповідає складності справи, проведеним роботам та наданим послугам.

Вважає, що стороною позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу в загальній сумі 11 000 грн. не надано первинних документів, що підтверджують їх оплату.

24 червня 2022 року на електрону пошту Київського апеляційного суду надійшов відзив від Мариніч І.Г. в інтересах ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, в якій представник позивача просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності первинних документів, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу спростовуються матеріалами справи та змістом рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року.

Зазначила, що акт приймання-передачі наданих послуг може бути складений тільки в тому випадку, якщо послуги повністю надані, за Договором №11- ф сторони не визначали підписання Акту приймання - передачі наданих послуг поетапно, а тому, такий документ буде підписаний після закриття виконавчого провадження № 63708818, що перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О.

В той же час, ч. 3 ст. 137 ЦПК не вимагає надання до суду для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат саме Акту приймання-передачі наданих послуг, натомість вимагається детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, такий детальний опис міститься у Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 11-ф від 30 листопада 2020 року, який є невід`ємною частиною Договору № 11-ф, а факт виконання (наданих послуг) підтверджується самими матеріалами справи.

Вважає, що апелянт не аналізує та не зазначає які саме норми матеріального чи процесуального права порушені, а виключно просить переоцінити докази, які вже були оцінені судом першої інстанції.

В іншій частині рішення не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи вимоги позивача щодо витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів в повній мірі з висновкамисуду першої інстанції погодитись не може, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 та п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно до ст. 19 цього Закону України видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу,2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас,зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61?21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Як вбачається з матеріалів справи 30 листопада 2020 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Мариніч І.Г. Договір №11-ф про надання правничої допомоги, згідно якого адвокат зобов`язується, в порядку та на умовах, визначених цим договором, надати клієнту правову допомогу за його запитом, а клієнт зобов`язується оплатити надані послуги (п. 2. Договору №11-ф) ( а.с. 102).

Відповідно до п. 3 Договору 11-ф Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату гонорар у розмірі, визначеному у Додатку 1 що є невід`ємною частиною даного Договору та всі фактичні витрати, в тому числі, але не обмежуючись сплата судового збору, поштові витрати, транспортні витрати, витрати на копіювання / роздруківку документів, що підтверджуються розрахунковими документами (фіскальні чеки, чеки, платіжні доручення, виписки з банку, квитанції про оплату, тощо). Клієнт сплачує Адвокату гонорар на умовах, визначених у Додатку 1. Клієнт зобов`язується відшкодувати Адвокату фактичні витрати, визначені у н. 3.1. даного Договору протягом п`яти робочих днів з дня виставлення рахунку. Оплата підлягає перерахуванню Клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок Адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( див. mutatis mutandis рішення Європейського су-ду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited»проти України» від 23 січня 2014 року ( East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268 ).

Між ОСОБА_1 та адвокатом Мариніч І.Г. складено та підписано Додаток №1 до Договору №11-ф згідно якого адвокатом були виконані наступні роботи: складання та направлення адвокатських запитів до АТ «Альфа-Банк», нотаріуса Личук Т.В.. приватного виконавця Фесик М.О., МРЕО м. Києва, ВДВС Дніпровського районного управління юстиції м. Києва (2500 грн.); збір первинних документів, доказів по справі (500 грн.); вивчення поточної правової позиції по справі (250 грн.); формування та погодження правової позиції Клієнта (250 грн.); складання позовної заяви у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (3500 грн.); складання клопотання про витребування доказів (500 грн.); складання інших процесуальних документів (пояснень, відповідь на відзив, клопотань, заяв, тощо) (1000 грн.); участь у судовому засіданні з доведенням суду позиції Клієнта (1500 грн.); отримання рішення суду (500 грн.); контроль закриття виконавчого провадження (отримання постанови про закриття ВП) (500 грн.).

Відтак сторони визначили суму за кожну послугу та домовилися про вартість послуг адвоката у сумі 11000грн.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що винагорода за підготовку до розгляду справи та збір доказів є завищеною, та такою що дійсно не відповідає складності справи, проведеним роботам та наданим послугам, оскільки як слідує з матеріалів справи між позивачем та адвокатом Мариніч І.Г. укладено та підписано Договір № 11-ф та Додаток №1 до Договору від 30 листопада 2020 року, якою визначена оплата роботи ( послуги ) адвоката з визначенням фіксованого розміру вартості кожної з послуг без визначення можливості будь-яких змін їх вартості з огляду на витрачений адвокатом час. Відтак неможливо визнати порушенням позивачем вимог статті 137 ЦПК України при наданні детального опису робіт ( наданих послуг ) для наступного вирішення питання про розподіл понесених ОСОБА_1 судових витрат.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що стороною позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу в загальній сумі 11 000 грн. не надано первинних документів, що підтверджують їх оплату, оскільки як зазначив Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 «відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Встановлена на законодавчому рівні можливість отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Висновки судів про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду».

Разом з цим, стягуючи витрати на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розгляд справи проведено у відсутності сторін, тоді як суму витрат (1500 грн.) включено участь адвоката у судових засіданнях.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції представником позивача не доведені належними доказами вимога «участь у судовому засіданні з доведенням суду позиції Клієнта - 1 500 грн.», а тому не можуть бути стягнуті з відповідача.

За вказаних обставин рішення суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміни із зменшенням таких витрат з 11 000 грн. до 9 500 грн.

Колегія суддів з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання адвокатом всіх процесуальних документів від імені позивача дійшов висновку, що в даній справі витрати на правову допомогу в сумі 9500 грн. є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

У відзиві адвокат Мариніч І.Г., що діє в інтересах ОСОБА_1 на апеляційну скаргу просила стягнути з відповдіача на користь позивача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно Додатку №1 до Договору №11-ф від 30 листопада 2020 року адвокат та клієнт визначили та погодили, що за складання відзиву на апеляційну скаргу вартість послуги складає 1500 грн.

Відповідно до пп.3.4 п. 3 Додатку №1 до Договору №11-ф, за участь в кожному судовому засіданні клієнт сплачує адвокатові 500 грн.

У зв`язку із викладеним та на підставі ст.ст. 141, 382 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивач про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які понесені в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Стеценка Максима Владленовича в інтересах Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2021 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу - змінити, зменшивши розмір з 11 000 грн. до 9 500 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2022 року.

Головуючий

Судді