ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/32623/19

Провадження № 22-ц/4820/3/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І. секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/32623/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року (суддя Стефанишин С.Л., повне судове рішення складено 04 червня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Цивільжитлобуд» про визнання права власності на квартиру.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та його представника, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду зазначав, що 05 квітня 2007 року між ним та КП «Цивільжитлобуд» укладено договір про виконання робіт з будівництва квартири АДРЕСА_1 . Цей договір за рекомендацією уповноважених осіб КП «Цивільжитлобуд» був підписаний із ОСОБА_1 тимчасово, зокрема для наявності підстави щодо перерахунку коштів Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця робіт. Позивач вказує, що він мав намір замовити будівництво квартири в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 , однак на час укладання договору 05.04.2007 КП «Цивільжитлобуд» лише погоджувало дозвільну документацію на будівництво цього житлового будинку, а тому не мало підстав здійснювати продаж квартир за вказаною адресою. ОСОБА_1 посилається на те, що вподальшому підписав новий договір про замовлення у КП «Цивільжитлобуд» будівництво іншої квартири уже по АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1 договору він доручив підприємству організувати, замовити та виконати за його рахунок комплекс робіт по будівництву вказаної квартири. Доручення за цим договором включало в себе весь комплекс будівельно-монтажних, пусконалагоджувальних, проектних робіт, необхідних для будівництва квартири, як частини багатоповерхового житлового будинку. Для виконання підприємством прийнятого доручення ОСОБА_1 зобов`язався передати КП «Цивільжитлобуд» в порядку, визначеному договором, грошові кошти, які не переходять у власність або в довірчу власність підприємства, а спрямовуються на виконання доручення. При одержанні підприємством грошових коштів від ОСОБА_1 у КП «Цивільжитлобуд» виникає боргове зобов`язання, що погашається підприємством шляхом передачі замовнику документів для оформлення права власності на квартиру. І згідно з п. 1.4 договору, плановий термін закінчення будівництва і здачі Будинку в експлуатацію - 2010 рік.

Відповідно до п.2.1. договору для виконання доручення за цим договором ОСОБА_1 зобов`язався сплатити підприємству кошти в сумі 160 560 грн, що становить вартість квартири із розрахунку вартості будівництва 1 м. кв. загальної площі квартири в сумі 4000 грн. А згідно п. 5.4 договору після прийняття будинку в експлуатацію, за умови виконання громадянином обов`язків щодо проведення оплати вартості квартири, КП «Цивільжитлобуд» взяло на себе зобов`язання передати ОСОБА_1 документи, необхідні для реєстрації права власності на квартиру.

Крім цього, в п. 3.1. договору міститься запис про те, що станом на 01.01.2009 ОСОБА_1 повністю розрахувався згідно договору; внесок є незмінним, крім вартості опалювальної системи.

Оскільки на виконання умов договору ОСОБА_1 перерахував 172 726,8 грн, тому він виконав свої зобов`язання перед КП «Цивільжитлобуд» щодо оплати вартості будівництва квартири, а у підприємства, відповідно, виник обов`язок передати у власність позивача побудовану квартиру після виконання робіт з її будівництва та введення житлового будинку в експлуатацію.

17.07.2019 Управлінням ДАБІ у Хмельницькій області видано сертифікат відповідності закінченого будівництвом об`єкта серії ХМ № 24, згідно з яким будинок по АДРЕСА_2 вважається прийнятим в експлуатацію, тому позивач вважає, що має право на отримання у власність квартири, оскільки це передбачено умовами договорів із КП «Цивільжитлобуд».

ОСОБА_1 вказує, що з метою належного оформлення свого майнового права на збудовану квартиру у введеному в експлуатацію будинку неодноразово звертався до відповідача, проте КП «Цивільжитлобуд» майнові претензії ОСОБА_1 не визнає, а керівник підприємства заявляє про необхідність проведення додаткових доплат без зазначення (обґрунтування) підстав. Позивач вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача він позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання збудованої квартири та оформлення на неї прав власності у визначеному законом порядку.

А тому, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт посилається на те, що до матеріалів позовної заяви, а також під час підготовчого засідання та до початку розгляду справи по суті сторонами було долучено ряд письмових доказів, однак, незважаючи на вимоги закону щодо порядку дослідження доказів судом під час з`ясування обставин справи, суддя Хмельницького міськрайонного суду після вступного слова сторін, обмеживши позивача та його представника в отриманні відповідей від відповідача на усі запитання щодо предмета спору, одразу перейшов до судових дебатів. Внаслідок того, що у встановленому порядку не досліджено письмові докази у справі, суд був позбавлений можливості посилатись на ці докази в обґрунтування судового рішення.

Крім того, апелянт зазначає, що 25.05.2020 позивачем було долучено письмові пояснення, які тезисно відображали його позицію та докази, якими обґрунтовує ОСОБА_1 свою позицію та спростовує позицію відповідача. Однак, в оскаржуваному рішенні відсутня оцінка суду викладених фактів, не обґрунтовано належним чином прийняття до уваги доказів відповідача та відхилення доказів позивача.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що судом під час розгляду справи по суті не взято до уваги наступні обставини: створення перешкод відповідачем у реєстрації права власності на новостворене нерухоме житло позивачем (надіслання відповідачем державним реєстраторам Хмельницької області заяви про недопустимість ухвалення рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти інвестування у спірному будинку за відсутності довідок про повну оплату вартості об`єкта інвестування, акта прийому-передачі квартир та за відсутності особи, яка звернулась для реєстрації права власності на об`єкти інвестування у переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучались для будівництва нерухомого майна); дійсна природа правочину (реального правочину), що був укладений між сторонами (правовідносини, які виникли та регулюють будівництво спірного житлового будинку, регулюються не положеннями глави 68 ЦК України «Доручення», як про це зазначає відповідач, а главою 77 ЦК України, що підтверджується копією договору простого товариства. Після виконання договору простого товариства та завершення будівництва учасник має право отримати у власність квартиру та документи, необхідні для реєстрації права власності на майно); виконання обов`язків сторонами за укладеним договором про відступлення майнових прав (частки) у багатоквартирному житловому будинку від 05.04.2007; не врахування запису п. 3.1 договору щодо повного розрахунку згідно договору; незаконність та необґрунтованість вимог щодо здійснення доплати за будівництво квартири у багатоквартирному житловому будинку; незаконність вимог відповідача про здійснення перерахунку доплат на розрахункові рахунки інших суб`єктів господарської діяльності (а не на рахунки КП «Цивільжитлобуд», що є арештованими у виконавчих провадженнях).

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Цивільжитлобуд» просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконано умови щодо сплати грошових коштів на виконання доручення про організацію замовлення та виконання за рахунок громадянина комплексу робіт по будівництву спірної квартири. Відповідач зазначає, що апелянт необґрунтовано вказує на вчинення перешкод КП «Цивільжитлобуд» у здійсненні ним реєстрації права власності на спірну квартиру, він не звертався до будь-якого державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію права власності на цю квартиру та не отримував відмови у здійсненні такої реєстрації. На думку КП «Цивільжитлобуд», позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що суперечить нормам цивільного законодавства, позивач не набув права на реєстрацію права власності на квартиру, що є предметом спору (не виконано умови договору в частині обов`язку сплати повного внеску). Крім того, апелянт помилково вказує на те, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються договором простого товариства. Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було допущено порушення процесуального права при розгляді даної справи.

Позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник КП «Цивільжитлобуд» до суду не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05 квітня 2007 року між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до п.1.1 якого останній доручає Підприємству організувати, замовити та виконати за рахунок громадянина комплекс робіт по будівництву квартири АДРЕСА_4 (а.с. 7).

Також встановлено, що між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_1 укладено договір (без дати), відповідно до п.1.1 якого Громадянин доручає Підприємству замовити та виконати за рахунок довірителя комплекс робіт по будівництву квартири АДРЕСА_5 (а.с. 248).

Згідно п. 2.1. зазначеного договору для виконання доручення громадянин зобов`язується сплатити підприємству грошові кошти в розмірі, який дорівнює загальній вартості будівництва квартири, що попередньо становить 160 560 грн. При розрахунковій вартості будівництва 1 кв.м. загальної площі квартири 4 000 грн.

Відповідно п. 2.2. договору, остаточна вартість будівництва квартири визначається Підприємством після введення будинку в експлуатацію, яка на момент введення в експлуатацію коригується шляхом розрахунку фактичної вартості будівництва одного метра квадратного загальної площі квартири з урахуванням коефіцієнта інфляції, зміни законодавчих актів (у т.ч. податкового законодавства), будівельних норм, зміни цін на сировину, матеріали, енергоносії, послуги, тарифи, тощо. Вартість будівництва квартири може коригуватися Підприємством також до здачі будинку в експлуатацію.

Згідно п. 2.3. договору після визначення остаточної вартості будівництва квартири, громадянин в 10-ти денний строк, з моменту отримання відповідного повідомлення, повинен провести розрахунки із підприємством. Підприємство повідомляє громадянина, який зобов`язаний у двомісячний термін з моменту повідомлення здійснити доплату.

Пунктом 5.4. договору закріплено, що Підприємство зобов`язано після прийняття будинку в експлуатацію, за умови виконання громадянином обов`язків передбачених розділами 2 та 3 даного Договору, передати громадянину документи, необхідні для реєстрації права власності на Квартиру.

Судом встановлено, що 17.07.2019 введено в експлуатацію 130-ти квартирний житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується Актом готовності об`єкта до експлуатації від 04.07.2019 та Сертифікатом серії ХМ № 24 від 17.07.2019 року (а. с. 30, 32-35).

І відповідно до п. 11 Акту готовності об`єкта до експлуатації від 04.07.2019 вартість основних фондів, які прийняті в експлуатацію - 41 590 300 грн.

Згідно довідки КП «Цивільжитлобуд» від 31.01.2020 (а.с.49) розмір витрат після введення в експлуатацію 130-ти квартирного житлового будинку АДРЕСА_2 становить 3 316 888,86 грн, а всього розрахунковий розмір витрат щодо спорудження зазначеного будинку складає 44 848 188,86 грн і розрахункова вартість метра квадратного - 6001,86 грн.

І 12.02.2020 ОСОБА_1 направлено повідомлення із вимогою здійснити доплату внеску в сумі 46 988, 07 грн, виходячи із фактичної площі квартири АДРЕСА_6 , площа якої становить 36,6 кв.м. (а. с. 50).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконано в повному обсязі умови договору щодо повної оплати вартості будівництва спірної квартири, тому у позивача відсутнє право набути цю квартиру у власність. Також, ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження порушення його права власності на спірне майно в результаті неправомірних дій КП «Цивільжитлобуд» (чинення перешкод в оформленні права власності) і, на думку суду, позивачем використано неефективний спосіб захисту порушених прав.

З висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру судова колегія погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення (ч. 2 ст. 1007 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ч. 2 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме порушено процесуальний порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів, що є беззаперечною підставою для скасування судового рішення судова колегія вважає їх голослівними.

Так, параграфом 3 Глави 6 «Розгляд справи по суті» ст. ст. 227-241 ЦПК України врегульовано порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів, який є наступним: суд заслуховує вступне слово учасників справи; з`ясовує обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та досліджує в порядку, визначеному в підготовчому судовому засіданні у справі докази, якими вони обґрунтовуються; досліджує докази у справі: ознайомлюється з письмовими та електронним доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладених в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглядає речові докази; допитує свідків; досліджує письмові, речові та електронні докази, висновки експерта; надає можливість надати сторонам та іншим учасника справи додаткові пояснення і постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами і переходить до судових дебатів.

Встановлено, що 16.12.2019 Хмельницьким міськрайонним судом прийнято позовну заяву ОСОБА_1 і призначено підготовче засідання на 12.02.2020 на 10 год.; 12.02.2020 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду підготовче провадження у цій справі закрито і справу призначено до розгляду з участю сторін на 24.03.2020 на 10 год 45 хв та встановлено, що сторони у підготовчому засіданні вказали, що надали усі наявні у них докази, не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду; проте 25.05.2020 представники сторін подали клопотання про приєднання до матеріалів справи письмові докази та письмові пояснення щодо обставин справи (а.с. 20, 54, 63, 98, 106-118, 130-133).

Як слідує із матеріалів справи, а саме протоколу судового засідання та матеріалів фіксації судового засідання технічними засобами від 25.05.2020 судом заслухано вступне слово позивача ОСОБА_1 , його представника та представника відповідача і надано можливість ставити питання один одному; обговорено та вирішено клопотання представників сторін про приєднання до матеріалів справи письмових доказів; обговорено з учасником процесу та представниками сторін питання щодо завершення розгляду справи; судом постановлено протокольну ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами і надано позивачу ОСОБА_1 , його представнику та представнику відповідача право на виступ у судових дебатах (а.с. 188-190).

З огляду на вищенаведене, твердження апелянта про те, що судом першої інстанції обмежено право сторін на надання зауважень та пояснень з приводу письмових доказів та пропущено стадію дослідження обставин у справі є неспроможними, адже позивачем та його представником не заявлялися клопотання про оголошення письмових доказів у судовому засіданні, а відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦПК України письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення.

Разом з тим, заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення є неналежно невмотивоване та не містить мотивовану оцінку аргументів позивача і обґрунтування відхилення доказів позивача, однак це порушення не призвело до невірного вирішення справи.

Так, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність факту створення КП «Цивільжитлобуд» перешкод позивачу у реєстрації ним права власності на новостворене нерухоме майно, адже лист КП «Цивільжитлобуд» від 25.01.2020, що адресований Центрально-Західному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) щодо повідомлення державних реєстраторів про недопустимість ухвалення рішень про державну реєстрацію права власності на об`єкти інвестування у 130 квартирному житловому будинку АДРЕСА_2 за відсутності довідок про повну оплату вартості об`єкта інвестування, виданої після введення будинку в експлуатацію, акта приймання-передачі квартир та за відсутності особи у переліку фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися до будівництва; публікація на офіційному сайті відділення Нотаріальної Палати України в Хмельницькій області щодо необхідності перевірки довідки про повний розрахунок станом після 17.09.2019; протокол допиту свідка ОСОБА_3 , начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради; Витяги з переліку осіб, які брали участь у фінансуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку (вих. №1-150 від 22.08.2019 та №1-244 від 20.12.2019); роз`яснення Мінюсту №50000/28809-26-19/8.4.1 від 28.12.2019 не є доказами чинення КП «Цивільжитлобуд» перешкод позивачу у реєстрації ним права власності на спірну квартиру.

Посилання апелянта на не з`ясування судом першої інстанції дійсної природи правочину, що був укладений між сторонами є помилковим, адже суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України оцінив наданий позивачем договір від 05 квітня 2007 року, що укладений між КП «Цивільжитлобуд» і ОСОБА_1 та посилався в мотивувальній частині оскаржуваного рішення на договір без дати, що укладений між тими ж сторонами, за п. 1.1 якого Громадянин доручає Підприємству замовити та виконати за рахунок довірителя комплекс робіт по будівництву квартири АДРЕСА_5 та виходив з того, що між сторонами було укладено договір доручення з елементами договору інвестування.

А твердження апелянта про те, що між сторонами було укладено саме договір простого товариства, оскільки спірні правовідносини регулюються главою 77 ЦК України в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України є недоведеними, адже надана представником позивача копія договору простого товариства «Цивільжитлобуд -1» від 29.11.2006, предметом якого є створення учасниками за цим Договором, до складу яких ОСОБА_1 не входить, простого товариства «Цивільжитлобуд -1» та об`єднання ними своїх вкладів і спільної діяльності з метою будівництва багатоповерхового житлового будинку з вбудовано-прибудованими магазинами та офісами за адресою АДРЕСА_2 з подальшим отриманням у власність житла або не житлових приміщень не підтверджує вказані обставини.

Аргументи апеляційної скарги на те, що 05.04.2007 між сторонами укладено договір відступлення частки майнових прав у будівництві багатоквартирного житлового будинку із обов`язками інвестора (дольовика) щодо інвестування будівництва закріпленої за ним квартири на законність оскаржуваного рішення не впливає, адже предметом зазначеного договору є замовлення та/або виконання за рахунок довірителя комплексу робіт по будівництву квартири АДРЕСА_4 , а предметом спору є нерухомість по АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано виконання обов`язку позивача за укладеним договором від 05.04.2007 не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, адже за вказаним договором Громадянин доручає Підприємству замовити та / або виконати за рахунок довірителя комплекс робіт по будівництву квартири АДРЕСА_4 і ціна договору визначена в п.2.1 попередня 154400 грн при розрахунковій вартості будівництва 1 кв.м. загальної площі квартири 4000 грн, а позивачем підтверджено факт сплати за період з 05.04.2007 по 22.12.2008 на виконання умов зазначеного договору 140360 грн та на рахунок відповідача 32320 грн.

Разом з тим, у п. 2.1 договору, що укладений між КП «Цивільжитлобуд» та ОСОБА_1 без зазначення дати (а.с.248), що стосується доручення позивача відповідачу замовити та / або виконати за рахунок довірителя комплекс робіт по будівництву квартири АДРЕСА_5 , визначена попередня ціна договору 160560 грн при розрахунковій вартості будівництва 1 кв.м. загальної площі квартири 4000 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору без дати, що укладений між сторонами узгоджено, що остаточна вартість будівництва квартири визначається Підприємством після введення будинку в експлуатацію, яка на момент здачі будинку в експлуатацію коригується шляхом розрахунку фактичної вартості будівництва одного метра квадратного загальної площі квартири з урахуванням коефіцієнта інфляції, зміни законодавчих актів (у т.ч. податкового законодавства), будівельних норм, зміни цін на сировину, матеріали, енергоносії, послуги, тарифи, тощо. Вартість будівництва квартири може коригуватися Підприємством також до здачі будинку в експлуатацію. Аналогічні положення містить п. 2.2 договору від 05.04.2007.

Судова колегія констатує, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Зазначений висновок узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 383/2010 (провадження № 14-308цс18).

Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що викладений у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначено, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

З огляду на вищенаведене, враховуючи презумпцію правочину, що укладений між сторонами, суд першої інстанції правильно виходив з того, що визначена у п. 2.1. ціна договору у розмірі 160560 грн є попередньою, а тому позивачем не доведено факт виконання умов договору в повному обсязі: повної оплати вартості квартири АДРЕСА_7 і тому на час звернення із зазначеним позовом відсутні законні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру.

А посилання на зазначення в договорі про те, що «Громадянин станом на 21.01.2009 року повністю розрахувався згідно договору. Внесок є незмінним, крім вартості опалювальної системи» не підтверджує факту проведення повного розрахунку ОСОБА_1 за спірну нерухомість, що визначений п. 2.2 договору, адже 130 квартирний житловий будинок було здано в експлуатацію 17.07.2019.

Твердження апелянта про те, що відповідачем не надано доказів на збільшення вартості будівництва, розмірів такого збільшення та підставності і розрахунок КП «Цивільжитлобуд» є недостовірним, судова колегія вважає недоведеними.

Адже посилання апелянта на те, що підприємство станом на 29.10.2019 (згідно повідомлення) не може надати відомості щодо необхідної доплати саме пайовиками будівництва будинку у розрізі кожної квартири окремо та кошторисний розрахунок витрат понесених підприємством під час здійснення монтажно-будівельних, оздоблювальних та інших робіт внаслідок збігу частини терміну їх зберігання і вилучення решти документів СУ ГУ ДФС у Хмельницькій області і посилання на те, що УДАБІ України в Хмельницькій області перевірка обґрунтованості економічного показника об`єкта будівництва, зазначеного замовником будівництва в акті готовності об`єкта до компетенції Управління не входить не спростовує розміру вартості основних фондів (130 квартирного житлового будинку з нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_2 ), що прийнято в експлуатацію 17.07.2019 та факту понесення відповідачем витрат після введення зазначеного будинку в експлуатацію.

І оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані сторонами та їх представниками докази, а саме: Сертифікат серії ХМ №24 від 17.07.2019, Акт готовності об`єкта до експлуатації від 04.07.2019, довідку КП «Цивільжитлобуд» від 31.01.2020, наказ №2 голови правління КП «Цивільжитлобуд» від 17.07.2019 про визначення мінімальної вартості квадратного метра загальної площі квартири; повідомлення КП «Цивільжитлобуд» від 11.02.2020, що адресоване позивачу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про невиконання ОСОБА_1 в повному обсязі умов договору.

І зазначені посилання апеляційної скарги стосуються незгоди апелянта із оцінкою судом доказів.

Аргументи ОСОБА_1 про те, що вимоги відповідача про здійснення перерахунку доплати на розрахункові рахунки інших суб`єктів господарської діяльності на законність судового рішення не впливають, адже це не перешкоджає позивачу виконати свої договірні зобов`язання, сплативши на рахунок відповідача зазначену доплату.

Разом з тим, судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково зазначив у мотивувальній частині оскаржуваного рішення про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, адже це посилання суперечить правовим висновкам, що викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20). Однак, це порушення є формальним та не призвело до невірного вирішення справи.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк