Справа № 703/2229/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткова І.В.

за участі:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Смілянська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить поновити їй термін для прийняття спадщини, яка відкрилась після ОСОБА_4 .

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння.

Оскільки батько заповіту не склав то вона разом з відповідачем є спадкоємцями першої черги. Термін подачі заяви про прийняття спадщини сплив 18 травня 2019 року Відповідач в передбачений законом термін подав заяву про прийняття спадщини, а вона не встигла. В зв`язку з тим, що вона є матір`ю п`ятьох дітей, троє з яких є малолітніми та фактично перебуває у дикретній відпустці та не мала фізичної можливості прийняти спадщину у встановлений законом строк, оскільки діти постійно хворіють та потребують цілодобового догляду. Окрім того вказала, що не знала, що заяву слід подавати протягом 6 місяців з дня смерті бо вважала, що її слід писати вже після спливу цього терміну. Також вона не мала фінансової можливості для оформлення спадщини та вважала, що вона фактично прийняла спадщину бо в неї перебували документи на будинок та ключі від нього, тому змушена звернутись до суду із даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що в неї постійно під наглядом перебувають п`ятеро неповнолітніх дітей, вона не має можливості після смерті батька залишити їх та піти оформляти документи. Крім того вказала, що так як її діти постійно хворіли то вона не мала змоги займатись оформленням документів для прийняття спадщини. В лютому 2021 року їй стало відомо про те, що її брат ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька, оскільки подав заяву до нотаріальної контри. Після чого вона також звернулась до нотаріальної контори з метою оформити права на спадщину, яка залишилась після смерті батька, однак ій нотаріус повідомила, що вона пропустила термін на звернення з такою заявою та відмовила їй у її прийнятті.

Також позивачка вважає, що її брат не має права на спадщину, оскільки саме вона постійно піклувалась про батька, доглядала за ним та поховала, а брат постійно проживав в Росії. Просила суд, визначити їй додатковий термін для прийняття спадщини в три місяці.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача, адвокат Євсик О.М. в судовому засіданні позов не визнала. Просила суд відмовити у задоволенні похову через його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, заслухавши пояснення свідка, приходить до висновку про те, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з копії довідки про причину смерті від 19 листопада 2018 року ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

З відповіді приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Таран Г.В. № 261/01-16 від 28 жовтня 2021 року вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини до Смілянської державної нотаріальної контори звернувся його син ОСОБА_2 .

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Як вбачається з дослідженої судом вище копії довідки про причину смерті ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , це і є днем відкриття спадщини та відповідно до норм ЦК України піврічний термін для прийняття спадщини 18 травня 2019 року включно.

Як вказує позивачка в позовній заяві та підтверджено нею і в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 достовірно знала про час відкриття спадщини, оскільки перебувала на похоронах батька ОСОБА_4 та займалась підготовкою до поховання. Крім того протягом встановленого Законодавством терміну позивач не одноразово перебувала за місцем відкриття спадщини, оскільки в позовній заяві вказувала про те, що постійно здійснювала догляд за будинком та тваринами, які залишились після смерті батька.

Отже судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була усвідомлена щодо смерті спадкодавця та про початок перебігу строку для прийняття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на день смерті свого батька ОСОБА_4 разом із ним не проживала та зареєстрована не була, що підверджує і сама позивачка.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24 січня 2020 року по справі № 192/1663/17 зазначив, що «судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16».

Так, ОСОБА_1 в обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини посилається на те, що вона вважала, що оскільки в неї перебували документи на будинок та ключі від нього то вона фактично прийняла спадщину після смерті батька. Крім того вказала, що є матір`ю п`яти неповнолітніх дітей, які постійно потребують догляду та через це вона не могла їх залишити і піти до нотаріальної контори, крім цього не мала фінансів для оформлення спадщини та діти постійно хворіли і вона змушена була їх лікувати та перебувати поруч з ними.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78,79 ЦПК України).

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 27 квітня 2017 року, НОМЕР_2 від 10 жовтня 2013 року, 1 СР № 086677 від 07 травня 2009 року, вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка ОСОБА_1 , надала до суду докази на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 копії виписок із медичних документів дітей.

З досліджених в судовому засіданні копій медичних документів вбачається, що позивачка по справі дійсно зверталась до медичних закладів з приводу захворювання її дітей та вони отримували амбулаторне лікування (а.с.16-22).

Однак надані медичні документи не підтверджують факту поважності пропуску причин строку для подання заяви про прийняття спадшини з дня відкриття спадщини до моменту звернення із даними позовом до суду (з 18 листопада 2018 року по 14 липня 2021 року), більше двух з половиною років.

Окрім того, як на підставу пропуску строку для подання заяви, позивачка зазначила, що вважала себе єдиною спадкоємицею після смерті батька, оскільки саме вона здійснювала догляд за ним, поховала його, а після цього заволоділа документами на будинок та ключами від нього.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він є знайомим померлого ОСОБА_4 , мав із ним приятельські стосунки. Вказав, що йому відомо про те, що він проживав із співмешканкою ОСОБА_9 , яка здійснювала за ним догляд, турбувалась та піклувалась про нього. Окрім того, після смерті ОСОБА_4 здійснила всі необхідні для поховання речі, справила обід та потім встановила надгробний пам`ятник.

Свідок ОСОБА_8 також зазначив, що ОСОБА_1 не проживала разом із померлим ОСОБА_4 та не здійснювала догляд за ним та він не бачив щоб вона до нього приходила.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Позивачка також зазначала і те, що вона пропустила термін подачі заяви з тих підстав, що вважала що її треба писати після спливу 6-ти місячного терміну та не мала коштів для оформлення спадщини.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження перебування позивачки в декретній відпустці в період 6- ти місячного терміну з дня смерті ОСОБА_4 , перебування на стаціонарному лікуванні з дітьми, перебування в тяжкому матеральному стані, як і доказів прийняття спадщини, позивачка ОСОБА_1 до суду не надала.

Суд, дослідивши надані позивачем докази та врахувавши пояснення сторін по суті справи, заслухавши пояснення свідка ОСОБА_8 , приходить до висновку, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини, а її юридична не грамотність, відсутність фінансів та перебування дітей на амбулаторному лікуванні не свідчить про поважність причини пропуску такого строку.

Із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачка ОСОБА_1 звернулась лише 14 липня 2021 року, тобто більш ніж через два з половиною роки з моменту смерті спадкодавця ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ), що є досить тривалим проміжком часу.

Окрім того суд звертає увагу і на те, що позивачка ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини в період часу коли перебував в м. Сміла на «поминальні дні» або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що передбачено пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, тобто доказів, які б свідчили про перешкоди для подання такої заяви, позивачкою не надано.

При цьому суд визнає неповажними наведені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки з досліджених судом доказів вбачається, що протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини діти позивачки перебували на амбулаторному лікуванні нетривалий період, що не позбавляло її можливості звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Також суд визнає, що позивачка не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини особисто, через представника, а чи засобами поштового зв`язку.

Крім того, позивачка заначила, що не звернулась із заявою про прийняття спадщини у визначений законом термін через те, що їй не дозволяло фінансове становище.

Суд зазначає, що це не є поважною причиною пропуску строку, оскільки процедура прийняття спадщини полягає лише у поданні спадкоємцем письмової заяви про прийняття спадщини, що можна було зробити шляхом направлення приватному нотаріусу або державній нотаріальній конторі письмової заяви рекомендованим листом, що вимагає фінансових витрат лише в розмірі вартості поштових послуг.

Позивачка в тексті позовної заяви стверджувала, і такі твердження підтримані в судовому засіданні, що строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, зокрема, через юридичну неграмотність. Але така причина не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, бо не свідчить про виникнення у позивачки перешкод для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому порядку.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 562/713/18, постанова від 12 червня 2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові, понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. підлягають покладенню на позивачку.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка не довела поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , не надала належних і допустимих доказів наявності причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на прийняття спадщини то в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 1220, 1222, 1268-1270, 1272 ЦК України, пунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за N 1649/10248, ст. 4, 10, 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Смілянська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2022 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький