Справа № 159/1921/22
Провадження № 2/159/809/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу

за позовом: ОСОБА_3

до відповідача: ОСОБА_4

про зміну розміру і способу стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити розмір і спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів та стягувати з відповідача у її користь ј частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову, тобто з 26.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.02.2014 ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно. На даний час потреби дитини змінились, вона навчається у школі, визначена рішенням суду сума аліментів є недостатньою для гармонійного розвитку дитини. Крім того, погіршився матеріальний стан позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за другою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи те, що відповідач працевлаштований, має сталий дохід, просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої суми на частку від заробітку (доходу), що призведе до збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечив, вказав, що на даний час сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1309 грн. щомісячно, його заробітна плата становить 6500 грн., сам він має незадовільний стан здоров`я, перебуває на стаціонарному лікуванні, крім того, на його утриманні перебуває матір інвалід другої групи з дитинства. Такі обставини вказують про неспроможність сплачувати аліменти у більшому розмірі.

У відповіді на відзив позивач просила суд врахувати зміст поданих відповідачем доказів, зокрема те, що довідка про доходи містить дані лише про розмір окладу, а не про нараховану суму заробітної плати. Крім того, відповідач не надав належних доказів значних витрат на лікування і перебування матері, яка отримує пенсію, на його утриманні.

На підставі п.3 ч.6 ст. 19, ч. 1 ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Самулевич О.М. позов підтримала повністю з підстав зазначених вище, додатково пояснила, що на час ухвалення рішення про визначення розміру аліментів відповідач не мав сталого доходу, на сьогодні він працевлаштований, тому з огляду на вік дитини і її потреби, враховуючи можливості відповідача, зміна способу стягнення аліментів з твердої суми на частку від доходу покращить становище дитини і не завдасть шкоди відповідачу. Представник просила суд врахувати те, що відповідач сплачує аліменти шляхом внесення коштів на визначений державним виконавцем поточний рахунок, однак не повідомляє про місце роботи.

Представник відповідача адвокат Філончук Н.М. просила у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що заборгованість за аліментами відсутня, окрім аліментів відповідач надає додаткову допомогу дитині, стан здоров`я відповідача погіршився, він проходить тривале лікування і можливо буде визначена група інвалідності, крім того він утримує матір, яка має інвалідність, тому сплачувати аліменти у більшому розмірі не спроможний, водночас позивач по закінченні відпустки по догляду за дитиною має можливість працевлаштуватись і збільшити доходи сім`ї, в якій проживає спільна дитина.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про місце реєстрації особи, яка видана 28.08.2020 виконавчим комітетом Ковельської міської ради.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.02.2014 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 17.05.2022 щомісячний розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, з січня 2022 року складає 1309 грн.; у відділі виконавчої служби відсутні відомості про місце роботи боржника.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_2 від 16.11.2018 позивач ОСОБА_7 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача народився син ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Ковельським міськрайонний відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Волинської області.

Відповідно до довідки, виданої 09.06.2022 року «ТОВ «ДК «Коллекшн», відповідач ОСОБА_4 з 29.05.2020 працює у вказаному товаристві на посаді операційного директора, місце роботи: місто Київ, пр-т. Перемоги, 5в, з окладом в 6500 грн.

Відповідач ОСОБА_4 з 19.04.2022 по 13.05.2022 перебував на стаціонарному лікуванні.

Як вбачається із свідоцтва про народження відповідача та медичної довідки №090256, матір відповідача ОСОБА_10 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства довічно і зареєстрована разом із відповідачем в одному помешканні.

За змістом частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №152/100/18.

Відповідно до вимог частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

За матеріалами справи відповідач ОСОБА_4 сплачує позивачу на утримання неповнолітнього сина передбачений законом мінімальний розмір аліментів, що на час подання позову складає 1309 грн. щомісячно.

У позовній заяві позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів - стягувати ј частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріальне становище обох сторін змінилося: відповідач з травня 2020 року має стабільний дохід, позивач з 2019 року має на утриманні ще одну дитину від іншого шлюбу.

У разі зміни способу стягнення аліментів фактичних розмір аліментів збільшиться на 316 грн (6500 х1/4=1625 грн 1309=316).

Зважаючи на особу відповідача, який є працездатним, має стабільний дохід, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, її вік, наявність на утриманні в позивача ще однієї малолітньої дитини, суд доходить висновку про наявність підстав для зміни розміру і способу стягнення присуджених аліментів - з твердої грошової суми на ј частки всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Наявні матеріали справи підтверджують, що сплата аліментів у такому розмірі не буде непомірним тягарем для відповідача.

На доводи відповідача про те, що він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі ј частки від свого доходу, оскільки утримує матір, яка має інвалідність, та сам проходив стаціонарне лікування, слід зазначити таке.

Як слідує з представлених відповідачем копій документів, на момент присудження аліментів у 2014 році його мати мала інвалідність, докази про перебування її на його утриманні відсутні. Відповідач не подав доказів про те, що він витрачає кошти на утримання матері, та про те, що матір потребує такої допомоги.

Не доведено також належними доказами того, що наявність захворювань, у зв`язку з якими відповідач перебував на лікуванні, унеможливлюють сплату аліментів.

Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів в новому розмірі з дня пред`явлення позову, то вона не ґрунтується на положеннях законодавства.

У ст.192 СК України на противагу ст.191 СК України не визначена дата, з якої підлягають стягненню аліменти в новому розмірі.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Зазначена норма підлягає застосуванню лише щодо періоду, який передував зверненню до суду з вимогами про стягнення аліментів

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, зміна розміру аліментів може відбутись лише у разі набрання рішенням суду законної сили, тому позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Виходячи з цього з відповідача на користь держави підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору.

Керуючись статтями 180 - 183, 192 Сімейного кодексу України, статтями 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.02.2014 (справа №159/811/14-ц, провадження №2/159/338/14), та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 29.06.2022.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК