233 № 233/5517/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2021 ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період 10.2013 10.2021 включно в сумі 51386,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ВО «Костянтинівкатепломережа» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» поставляє теплову енергією та забезпечує теплом квартиру АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою обов`язку по сплаті наданих послуг з теплопостачання, за період з жовтня 2013 року по жовтень 2021 року включно утворилася заборгованість в загальному розмірі 51386,96 грн, яку відповідачка в добровільному порядку погашати відмовляється.

Відповідачкою ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву (а.с.28), в якому відповідачка позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» не визнала в повному обсязі, пославшись на таке.

18.07.2013 нею було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . На час придбання ця квартира перебувала у поганому стані, а саме двері були вибиті, частково відсутні вікна та система центрального опалення. Коли саме і ким фактично було демонтовано центральну систему опалення невідомо. У зв`язку з необхідністю обігріву квартири та встановлення системи автономного опалення, нею було подано заяву до виконавчого комітету Костянтинівської міської ради в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від центрального опалення.

15.04.2014 виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від центрального опалення видано лист погодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на влаштування індивідуального (автономного) опалення та відключення від центрального опалення в приміщеннях багатоповерхових будинків. Рішення постійної діючої комісії виконане та проведено відповідні заходи/роботи.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мереж центрального опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови безперебійної роботи інженерного обладнання будинку.

На виконання п. 25 Правил, наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року, затверджено Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого теплопостачання (далі порядок № 4).

Таким чином, Постійно діючої комісії (виконкому Костянтинівської міської ради) по вирішенню питань відключення окремого житлового будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення шляхом прийняття додатку № 2 до протоколу № 1 від 15.04.2014 в частині надання дозволів на влаштування індивідуального опалення та відключення від мереж централізованого опалення вирішила питання щодо централізованого опалення в її квартирі. Нею виготовлено відповідний проект, газовим господарством встановлено відповідне газове обладнання для влаштування індивідуального опалення. Отже, вона фактично ніколи не користувалася послугами позивача.

Враховуючи приписи ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» укладення договору є обов`язковим, у разі відсутності договору послуга не надається. Також стаття 14 Закону зазначає, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним ст. 6 цього Закону з кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір), тобто кожен споживач укладає прямі договори з постачальниками послуг (облік наданих послуг при цьому на вході у квартиру). Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Ч. 6 ст. 26 цього ж Закону передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором.

Пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Також просить застосувати строки позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України (загальна позовна давність встановлюється у три роки). Та зобов`язати позивача виключити заборгованість х її особового рахунку згідно із ст. 257 ЦК України.

Позивач надав відповідь на відзив (а.с.36-38), в якому зазначив, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є обласним теплопостачальним підприємством, яке засноване на спільній власності територіальних громад і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації. До складу підприємства входять виробничі одиниці, які діють на підставі Положень та довіреностей та директорів, самостійно здійснюють фінансово - економічну діяльність та являються самостійними платниками податків.

Відносини у сфері надання житлово - комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Оскільки квартира ОСОБА_1 знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднаний до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином між виробником та споживачем встановилися фактичні відносини з надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , оскільки виробник надає теплову енергію, а споживач використав послугу для задоволення власних потреб.

Відповідачка зазначає, що не визнає заборгованість, оскільки в її квартирі демонтована система централізованого опалення.

Порядок законного відключення чітко передбачено нормативними актами.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі та теплового вводу споживача.

Згідно пункту 2 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про надання відповідної послуги позивачем.

Таким чином, в спірний період з 10.2013 по 10.2021 між позивачем та відповідачкою виникло зобов`язання з оплати за теплову енергію, що підтверджують такі норми законодавства. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно із зазначеною статтею, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільна права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачкою виникли відносини, які породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надав теплову енергію, а відповідачка використала надану послугу від загальних трубопроводів для задоволення власних потреб.

Згідно із ст. 162 ЖК України та п. 14,17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковою територією, затверджених постановою КМУ № 572 від 08.10.1992 та відповідно до пунктів 18,20 постанови КМУ «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення …» № 630 від 21.07.2005 наймач (власник) зобов`язаний самостійно та щомісяця вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

За положеннями статті 13 ЦК України, цивільна права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово- комунального господарства. У відповідності до п. 25 Правил 630 самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 встановлено Порядок розгляду та прийняття рішення про відключення споживачів від мереж централізованого опалення (надалі Порядок 4).

Так, для вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення його власник повинен звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення. Рішення комісії оформлюється протоколом, витягом з якого у десятиденний строк надається заявникові. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення.

Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна організація на підставі договору із заявником.

Відповідно до Порядку № 4 рішення комісії оформлюється протоколом, однак у протоколі № 1 від 15.04.2014 не відображено позитивне рішення комісії на відключення житлових приміщень від мереж централізованого опалення, а лише відображена інформація на видачу листів узгодження на отримання технічних умов на виготовлення технічного проекту. Рішення щодо надання дозволів на відключення від системи централізованого опалення не приймалося.

Пунктом 2.1 Порядку № 4 передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Згідно з пунктом 2.2. Порядку № 4 комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньо квартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. Засідання Комісії відбувається за участю заявника або його уповноваженого представника. Рішення Комісії оформлюється протоколом, витяг з якого у десятиденний строк надається заявникові.

Відповідно до п. 2.5 Порядку № 4 відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг централізованого опалення і гарячого водопостачання та власника або наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ним особи.

Згідно пунктів 2.6, 2.7 Порядку № 4, по закінченню робіт складається Акт про відключення від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження Акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, законодавством встановлений чіткий порядок відключення від мереж централізованого теплопостачання.

Крім того, наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 06.11.2007 № 169, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 28.11. 2007 за № 1320/14587, у Порядок № 4 були внесені зміни, загальний зміст яких зводиться до можливості відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води лише цілого житлового будинку, а не його окремих приміщень.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 234/1116/16-а, від 04.04.2018 у справі № 826/9835/16, від 15.08.2019 у справі № 210/2496/15-а (2-а/210/14/16), від 05.11.2020 у справі № 229/4116/17а.

Згідно із протоколом № 1 від 15.04.2014 засідання міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання, власнику квартири ОСОБА_1 надано лист узгодження з метою отримання технічних умов для розробки індивідуального опалення.

Жодного Акту затвердженого на засіданні Комісії про відключення від мереж ЦОі ГВП на адресу ВО «Костянтинівкатепломережа» не надходило.

Даних щодо прийняття міжвідомчою комісією рішення про відключення відповідача від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води, та перегляд умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, як того вимагає Порядок від 22.11.2005 № 4, у матеріалах справи не має.

Тобто відсутні підстави вважати, що квартира відповідача є такою, що відключена від централізованого теплопостачання відповідно до вимог, передбачених законодавством.

Відповідачка не дотрималася вказаного порядку відключення від мереж централізованого опалення, а тому є підстави для нарахування плати за опалення в спірний період та право вимоги оплати нарахованих платежів.

Щодо укладення договору між споживачем та виробником, зазначив таке.

Згідно з ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання. Згідно із ст. 634 ЦК України (Договір приєднання) договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналась, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналась, сторона, яка приєдналась, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов договору. На виконання вищезазначених норм права ОКП «Донецьктеплокомуненерго» було розміщено (опубліковано) проект Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення:

1.на офіційному сайті ОКП «Донецьктеплокомуненерго»;

2.на інформаційному стенді на пункті прийому виробничої одиниці за адресою: АДРЕСА_3 .

За весь період, який підлягає стягненню, боржниця на адресу стягувача з письмовими заявами щодо укладення договору у письмовій формі або заявами з незгодою з деякими пунктами договору, не зверталася. Таким чином, боржниця приєдналася до Договору про надання послуг з централізованого опалення для населення. Згідно із нормами Житлового кодексу України власник (наймач) житлового будинку (квартири) зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Крім того, згідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично спожиту теплову енергію. У відповідності з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Також, Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у справі № 233/4570/14-а виніс постанову та визнав протиправними дії виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасувати додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року. Відповідне рішення суду є у єдиному реєстрі судових рішень.

Разом з тим, відповідачку було залучено в якості третьої особи по справі № 233/4570/14-а, та винесено постанову, якою визнано протиправними дії виконавчого комітету Костянтинівської міської ради в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасовано додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п.3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року.

Зазначені обставини підтверджують недотримання відповідачем в спірний період встановлених законом норм щодо відключення від мереж централізованого теплопостачання. В зв`язку з чим, вважає відзив на позовну заяву неаргументованим.

Відповідачкою подані заперечення (а.с.68-70), в яких остання зазначила, що станом на 2014 рік питання відключення житлових будинків від центрального опалення регулювалися відповідним Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22 листопада 2005 року (далі Порядок). Цей Порядок передбачав вирішення вказаних питань створеною органом місцевого самоврядування постійно діючою міжвідомчою комісією.

У відповідь на її заяву про прийняття рішення про надання згоди на відключення належної їй квартири за адресою: АДРЕСА_2 , їй у квітні 2014 року виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради надано виписку від 15 квітня 2014 року протоколу засідання постійно діючої комісії виконкому ради по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від центрального опалення та встановлення індивідуального опалення, яким їй надано лист-погодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на встановлення індивідуального (автономного) опалення та відключення від центрального опалення в приміщеннях багатоповерхових будинків. Копію всього протоколу вона не отримала, але їй вручено додаток № 2 до вказаного протоколу та чітко вказано, що їй надано дозвіл на встановлення індивідуального опалення та відключення від центрального опалення. Це свідчить про позитивне рішення її питання, та як в іншому випадку їй в наданні такого дозволу було б відмовлено.

З урахуванням вказаного рішення постійної діючої комісії нею виконані відповідні заходи та спеціалізованим підприємством газового господарства встановлено відповідне обладнання для облаштування індивідуального опалення, про що офіційно повідомлено КП «Донецьктеплокомуненерго». Це повідомлення прийнято до уваги, більш того, встановлення апаратури та елементів індивідуального опалення того ж року перевірене представником КП без жодних з його боку зауважень. Саме з цього моменту КП було відомо про встановлення нею системи індивідуального опалення.

Ствердження позивача про те, що відповідно до ч.2 ст. 283 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умов, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил багатоквартирного будинку, не є доречним у цьому випадку тому що:

- по - перше, її дії неможливо оцінювати як «на свій розсуд» - як вказано вище, вони були узгоджені та виконані тільки після такого узгодження з органами місцевого самоврядування;

- по - друге, у позивача немає ніяких доказів порушення в результаті такий дій прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та порушень санітарно технічних умов і правил багатоквартирного будинку відсутні скарги власників, акти про порушення санітарно гігієнічних норм тощо. Її квартира опалюється, таким чином, тепловий баланс у будинку не порушується. Індивідуальне опалення встановлене спеціалістами за технічною документацією, виготовленою офіційно сертифікованою організацією. Таким чином, і в цьому питання нею норм діючого законодавства не порушено.

Згідно з положеннями ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Стаття 14 вказаного Закону зазначає, що про надання комунальної послуги укладається колективний або індивідуальний договір. В цьому випадку у позивача відсутній як той, так і інший договір, як наслідок, ніяких договірних відносин між ними не існує.

Позивач вказує, що між ним та нею «встановилися фактичні відносини з надання теплової енергії» і мною, як споживачем «використані послуги для власних потреб». Це не відповідає дійсності як було вказано вище, я використовувала теплову енергію, яку отримувала від індивідуальної системи опалення, а не від системи центрального опалення. Згідно до діючого законодавства всі договірні відносини оформлюються відповідним договором, якого ні в позивача, ні в неї не існує. Саме в договорі повинні бути вказані всі істотні його умови, зокрема, умови оплати послуг.

І саме на договірні відносини посилається позивач, вказуючи на обов`язкову наявність договору приєднання. Але при цьому маніпулює вибірковими цитатами з норм ЦК України та законів України, зокрема, вказує, що згідно із ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір приєднання є єдиним договором при наданні послуг центрального опалення. Це не так: вказана норма ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» взагалі не має ч. 7 і регламентує відповідальність за неналежне виконання договору. А от ст. 15 вказує, що «1. За рішенням співвласника багатоквартирного будинку, прийнятим відповідного до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1)індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньо будинкових систем багатоквартирного будинку;

2)колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою…

3)колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку.

Таким чином, укладення договору в тому чи іншому вигляді обов`язкове.

Ніякого індивідуального договору з позивачем вона не укладала та довіреності або уповноваження на укладення колективного договору нікому не надавала. Слід визначити, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який посилається позивач, нею не відкривався.

Що стосується наявності судового рішення, яким визнано незаконним рішення органу місцевого самоврядування про надання їй дозволу на розробку технічної документації на встановлення системи індивідуального опалення, вважає вказати таке:

На момент розробки документації та встановленню системи індивідуального опалення вказане рішення виконавчого комітету Костянтинівської міської ради мало статус законного і ніяким судом інше не було визначене.

Про рішення Костянтинівського міськрайонного суду про визнання цього рішення виконкому незаконним їй невідомо до судового процесу ні в якій якості вона не притягувалася і копій рішень, як учасник процесу, не отримувала. Вказівка позивача на те, що це є загальновідомий факт з огляду на наявність цього рішення в реєстрі судових рішень не є переконливим, так як, виходячи з його логіки, вона повинна кожного дня моніторити вказаний реєстр та щоденно вивчати рішення судів України.

Таким чином, вона стверджує, що у неї відсутня будь-яка заборгованість, зважаючи на те, що починаючи з 01.09.2014 і до теперішнього часу вона не користується послугами позивача і ніяких договорів про надання ним будь - яких послуг з наступною її сплатою вона не складала.

Що стосується наявності як доказів актів про підключення будинку мережі центрального опалення, зазначає, що цей факт ніким не заперечується, а самі акти не є цивільно правовими, що свідчать про наявність договірних відносин, а являють собою суто технічні документи.

Крім того, вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності. Відповідно до положень ст.ст. 257,261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. По встановлення індивідуального опалення вона повідомила позивача ще в серпні 2014 року. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2022 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, учасникам справи встановлені строки на подання заяв по суті (а.с.21-22).

Представник позивача ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про повне підтримання позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» та про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, наголосивши на строках позовної давності, а також на тому, що її квартира відключена від системи централізованого опалення і послугами позивача в спірний період часу вона не користувалася.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» в період часу з 10.2013 по 10.2021 постачало централізоване опалення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий у ВО «Костянтинівкатепломережа» на ім`я відповідачки (а.с.3-5), витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності № 6430675 від 18.07.2013, згідно із яким відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с. 33-34); акти про підключення житлового будинку АДРЕСА_4 до системи централізованого опалення від 08 жовтня 2013 року, 23 жовтня 2014 року, 15 жовтня 2015 року, 15 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 26 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року, 25 жовтня 2021 року (а.с. 11-16).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-1У, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УШ, який набрав чинності 10.12.2017(далі Закон № 2189-УШ), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк.

В порушення вищенаведених норм законодавства, відповідачка не сплачувала вартість послуг з централізованого опалення та згідно із довідкою про розрахунок суми боргу заборгованість відповідачки перед позивачем за період жовтня 2013 року по жовтень 2021 року складає 51386,96 грн (а.с.3-5).

У відзиві на позовну заяву, відповідачкою зроблено заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав такий правовий висновок.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 30 листопада 2021 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з жовтня 2013 року по жовтень 2021 року відповідачка не здійснювала оплат за надані послуги з теплопостачання, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості за надані послуги теплопостачання у межах строку позовної давності за період з грудня 2018 року по жовтень 2021 року включно в розмірі 23206,91 грн, відмовивши у задоволенні позовних вимог за період з жовтня 2013 року по листопад 2018 року включно.

Одночасно, суд вважає помилковим посилання відповідачки на застосування строків позовної давності з серпня 2014 року, тобто з моменту встановлення нею індивідуального опалення, з огляду на таке. Згідно із ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5). Тобто, початком строку перебігу позовної давності в цьому випадку є сплив строку внесення щомісячного платежу, який встановлений п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, а не дата встановлення відповідачкою індивідуального опалення.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що послуг позивача вона не отримувала у зв`язку з тим, що її квартира відключена від системи централізованого опалення і послугами позивача вона не користується з огляду на таке.

За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

У відповідності до пункту 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (п. 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4).

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (п. 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22.11.2005 № 4).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Відповідачкою суду не надано доказів, зокрема копії рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення належної їй квартири від системи централізованого опалення, яке б засвідчувало факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання їй послуг з постачання тепла.

Надані ж відповідачкою Лист узгодження на отримання технічних умов служб, для виготовлення проекту на влаштування автономного опалення в приміщенням багатоквартирних будинків, виданий на підставі додатку № 2 до протоколу № 1 від 15.04.2014 (а.с.31); Акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО та ГВС без дати, затверджений рішенням міжвідомчої комісії по розгляду питань відключення від мереж ЦО та ГВП (протокол від 15.04.2014 № 1) (а.с.32) не є рішенням постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, про відключення квартири від системи централізованого опалення, а тому вони не можуть бути доказами на підтвердження правомірності відключення квартири від мереж центрального теплопостачання.

З протоколу № 1 від 15.04.2014 засідання комісії по вирішенню питань відключення окремого житлового будинку (будинків) від централізованого опалення та влаштування індивідуального (автономного) опалення (а.с.39) та додатків до нього (40-42), а саме з пункту 3 цього протоколу та додатку № 3 вбачається, що комісією вирішено питання лише про видачу ОСОБА_1 листів погодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на влаштування індивідуального (автономного) опалення та відключення від центрального опалення в приміщеннях багатоповерхових будинків (додаток № 3), а не про надання дозволу на відключення квартири відповідачки від мережі централізованого опалення.

Тим більше, що постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року № 233/4570/14-а, визнані протиправними дії Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради Донецької області в особі Постійно діючої комісії по вирішенню питань відключення окремого жилого будинку (будинків) від централізованого опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення щодо прийняття додатку № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та скасовано додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року (а.с. 43-45). Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 постанову Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року залишено без змін (відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень).

Отже, додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п. 3 протоколу № 3 від 15 квітня 2014 року є скасованими у судовому порядку.

Відповідно до п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Виходячи з вищенаведених роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, суд відхиляє доводи відповідачки про те, що на момент розробки документації та встановленню системи індивідуального опалення додаток № 3 до протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року та п.3 протоколу № 1 від 15 квітня 2014 року були чинними і ніяким судом інше не було визначено, оскільки такий акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акту.

Суд також вважає безпідставними доводи відповідачки щодо її необізнаності із судовим рішенням та відхиляє їх, оскільки із тексту постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року № 233/4570/14-а вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 була залучена до участі в розгляді цієї справи в якості третьої особи, в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність із запереченнями проти задоволення вимог позивача. Отже, ОСОБА_1 , як третя особа у справі № 233/4570/14-а, зобов`язана була з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у справі № 233/4570/14-а.

Оскільки відповідачка відключилася від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в межах строків позовної давності.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки щодо відсутності договірних відносин між нею та позивачем, з огляду на таке.

Згідно із ч.1 статті 13 ЦК України особа здійснює цивільні права у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч.1 ст.11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 4) інші юридичні факти (ч.2 ст.11 ЦК України). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ч.3 ст.11 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Частиною першої статті 6 Закону № 2189-УШ визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2189-УШ).

Частиною 1 ст. 12 Закону № 2189-УШ встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до частини першої статті 13, пункту 5 частини 2 статті 7 Закону № 2189-УШ, договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 2 статті 9 Закону № 2189-УШ встановлено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Отже, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

За таких обставин, позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог та враховуючи сплату позивачем судового збору в мінімальному розмірі, який встановлено Законом України «Про судовий збір», присуджує стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (, адреса: Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, буд.2) в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (, адреса: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Лівобережна,62) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) про стягнення суми заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на розрахунковий рахунок № НОМЕР_3 у АТ «Ощадбанк», МФО 0, , заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період грудня 2018 року по жовтень 2021 року включно в розмірі 23206 (двадцять три тисячі двісті шість) грн 91 коп.

В задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за період з жовтня 2013 року по листопад 2018 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Костянтинівкатепломережа», розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 КБ «ПриватБанк» м. Краматорськ, МФО 0, , судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Повний текст рішення складено 01 липня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш