Справа № 134/222/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2022 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати недостовірною та такою, що порушує його права на повагу до його гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_3 21.01.2022 року, біля 11 години, в приміщенні управління Державної казначейської служби України у Крижопільському районі шляхом повідомлення в.о.начальника управління Лозовській Л.В. про те, що він як її підлеглий займається крадіжками електроенергії і не може займати посаду пов`язану з державною службою.

Зобов`язати ОСОБА_3 спростувати поширену відносно нього недостовірну інформацію, шляхом озвучення ОСОБА_3 у зручний для нього, робочий день до початку обідньої перерви за адресою: АДРЕСА_1 в приміщенні УДКСУ у Крижопільському районі в присутності всіх працівників зазначеної установи заяви , що поширена ним інформація про те, що ОСОБА_1 займається крадіжкою електроенергії, являється неправдивою і щиро вибачитись. та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 100000 гривень, судові витрати та витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він зареєстрований та проживає у приватному будинку за адресом: АДРЕСА_2 .

В 2004 році він із сусідом, закупили за власні кошти електроопори і електричний дріт, встановивши їх по АДРЕСА_2 , під`єднали будинки до електромережі на підставі відповідних дозволів та, як користувач, уклав з постачальником договір на постачання електроенергії.

Згідно технічних умов, які погоджені постачальником, засіб обліку споживання електроенергії був встановлений на стіні ганку, його будинку таким чином, щоб контролеру був вільний доступ.

Контролер постачальної організації, навіть за відсутності осіб, що проживають в даному домоволодінні, вільно приходив і знімав покази лічильника, жодних проблем з цього питання не було. Станом на січень 2022 року, за даними його особистого рахунку, переплата за спожиту електроенергію становила 290 грн.

До 21.01.2022 в його домоволодінні, інших, відомих йому, перевірок споживання електроенергії та стану електрообладнання, не було.

21 січня 2022 року, коли він перебував на роботі в приміщенні управління Державної казначейської служби України по вул.Соборній,20 ,смт Крижополя, близько 10 години, до нього зателефонував ОСОБА_3 і терміново викликав до будинку по АДРЕСА_2 , де він на нього чекав. При цьому він повідомив, що підключення його будинку до електромережі виконано, старим кабелем, що сталось коротке замикання і може згоріти будинок. Також після цього він зателефонував його керівнику і попросив, щоб вона його відпустила з роботи.

Погодивши у керівника тимчасову відсутність на роботі і коли прибув до свого будинку, то ОСОБА_3 та працівників Крижопільських електромереж біля нього вже не було. Повернувшись до місця роботи керівник повідомила його про те, що біля 11 години, в приміщення управління Державної казначейської служби України у Крижопільському районі, де він працює на посаді головного спеціаліста, зайшов заступник директора Крижопільської дільниці електричних мереж AT «Вінницяобленерго» ОСОБА_3 перебуваючи при виконанні своїх службових обов`язків, офіційно повідомив в.о.начальника управління ОСОБА_4 про те, що він, як її підлеглий, займається крадіжками електроенергії і що він не можу працювати на державній службі.

Інформація, викладена ОСОБА_3 про крадіжку ним електроенергії є недостовірною оскільки не відповідає дійсності і нічим не підтверджена.

Він не споживає електроенергію поза обліком, являється свідомою та законослухняною людиною, щомісячно, через особистий кабінет, здійснює платежі згідно виставлених рахунків.

Поширена ОСОБА_3 інформація в присутності керівника управління в якому він працює бездоганно, протягом 10 років, містить не тільки неправдиві відомості, але і звинувачення в скоєнні ним злочину.

Зважаючи на те, що відповідач, по цей час, в добровільному порядку, не спростував викладену ним інформацію про крадіжку ним електроенергії, за захистом своїх конституційних прав він змушений звернутись із даною заявою до суду. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

18 березня 2022 року представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, де позов не визнали в повному обсязі. Вказавши, що 21.01.2022 відповідачем, який працює в AT «Вінницяобленерго» на посаді провідного інженера CO «Тульчинські ЕМ», за участі співробітників вказаного підприємства, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проводилися заміри навантаження від ТП № 178.

Під час проведення вищевказаних робіт, позивачем разом із бригадою за допомогою струмовимірювальної штанги було зафіксовано навантаження 19 А на кабелі, від якого заживлений будинок за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, середньомісячне споживання споживача о/р НОМЕР_1 складає 211 кВт.

Дана обставина була зафіксована працівниками СО «Тульчинські ЕМ» на відповідному цифрові носії та потребувала перевірки електроустановок у споживача, яким виявився ОСОБА_7 , Позивач.

Після безуспішних спроб викликати господаря, Відповідач зателефонував до ОСОБА_8 з метою отримання телефонного номеру ОСОБА_7 .

В ході телефонної розмови із Позивачем, останній облаяв бригаду СО «Тульчинські ЕМ» та Відповідача нецензурною лексикою, з якої було очевидним припустити, що ОСОБА_7 не бажає прибути до будинковолодіння. Після чого, з метою встановлення дійсних обставин стосовно надмірного навантаження на кабелі, яким заживлений будинок позивача, зокрема для відібрання пояснень ОСОБА_7 з приводу виявлених явищ, Відповідачем із бригадою було прийнято рішення особисто прибути до Позивача за місцем його роботи - управління Державної казначейської служби України у Крижопільскому районі. Після прибуття за вказаним об`єктом з метою виявлення на ньому ОСОБА_7 , бригадою СО «Тульчинські ЕМ» було лише зафіксовано відсутність Позивача за місцем роботи. Тобто припущення Позивача про нібито повідомлення ОСОБА_3 недостовірної інформації щодо нього не підтверджено жодним чином, а отже не відповідають дійсності. Доказів, які б свідчили про порушення з боку Відповідача права на повагу до честі та гідності, а також недоторканості ділової репутації Позивачем також не доведено. Не доведено також ОСОБА_1 і фактів, які б підтвердили те, у чому полягає порушення його права на недоторканність честі та гідності, а також не вказано причинний зв`язок між спростовуваною інформацією і заподіянням йому моральної шкоди. Належних та допустимих доказів того, що вина Відповідача встановлена та його дії визнані неправомірною Позивачем не надано, тобто вину Відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві не доведено, підстави для задоволення позову за цими вимогами відсутні. У відповідь на відзив, який поданий 29 квітня 2022 року позивач, вважає, що за формою та змістом відзив на позовну заяву ніяк не відповідає чинним вимогам законодавства. Сумніви адвоката щодо достовірності доказів є суб`єктивними, передчасними та безпідставними.

У відзиві було повідомлено дійсні обставини справи, які викликають сумніви, та була невдала спроба довести їх прикладними доказами та підтвердженнями. Вказано про те, що 21.01,2022 року відповідач як провідний інженер СО «Тульчинські ЕМ» ще з двома особами проводили заміри навантаження від ТП №178. з допомогою струмовимірювальної штанги і навантаження на його кабелі було 19А, яке зафіксували на цифровий носій. Як вказує відповідач написаним його представником відзивом ці працівники встановили, що це надмірне навантаження на кабель і почали пошук позивача для відібрання пояснень. На його думку, вказані у відзиві саме ці обставини свідчать про те, що відповідач бажає уникнути відповідальності шляхом надання неправдивих фактів. Щодо заперечень представника відповідача по причині недоведеності в спричинені йому моральної шкоди необхідно повідомити слідуюче. Представник відповідача вказує, що ним не надано належних та допустимих доказів спричинення такої. Однак згідно загальноприйнятої практики розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи зазначені в сукупності обставини та діюче законодавство просив суд не брати до уваги викладений зміст відзиву в цілому так як поданий з порушеннями законодавства.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 травня 2022 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В судовому засіданні допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 вказала, що від ОСОБА_3 не чула, що ОСОБА_1 краде електроенергію.

Свідок ОСОБА_4 вказала, що 21.01.2022 зателефонував заступник начальника РЕМ з проханням відпустити з роботи ОСОБА_1 , на що вона дала згоду. Приблизно через годину в управління казначейства прибули троє працівників ЕМ. Вона зустріла їх, при цьому ОСОБА_3 , повідомив, що хоче бачити ОСОБА_1 , на що вона відповіла, що на даний час ОСОБА_10 відсутній на робочому місці. Тоді ОСОБА_3 сказав, що ОСОБА_10 займається крадіжкою електроенергії. Згодом вона дану інформацію донесла до інших працівників казначейства.

Свідок ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вказав, що 21.01.2022 в складі бригади ЕМ проводили заміри електричного навантаження у домоволодінні позивача, під час яких виявили різницю навантаження на штанзі та лічильнику. Оскільки кабель від електроопори до лічильника візуально не проглядався, так як проходив всередині будинку, то ОСОБА_3 зателефонував до ОСОБА_1 , щоб той прибув до будинку, оскільки виявлена різниця навантажень, могла свідчити про замикання електропроводки всередині будинку або безоблікове використання електроенергій (крадіжку). Однак, на протязі години ОСОБА_1 до будинку не прибув, а тому бригадою приїхали в казначейство, де працює ОСОБА_1 . В казначействі ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_1 відсутній на робочому місці, а ОСОБА_3 повідомив, що у ОСОБА_1 в будинку виявлені проблеми з електропроводкою, при цьому ОСОБА_3 про крадіжку електроенергії ОСОБА_1 не говорив.

Свідок ОСОБА_8 вказала, що 21.01.2022 зателефонував ОСОБА_3 з проханням відпустити з роботи ОСОБА_1 , на що вона дала відповідь про необхідність погодження даного питання з керівником. Згодом ОСОБА_4 повідомила працівникам казначейства, що ОСОБА_1 підозрюють в крадіжці електроенергії.

Суд, вислухавши сторони, пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.01.2022 відповідачем ОСОБА_3 , який працює в AT «Вінницяобленерго» на посаді провідного інженера CO «Тульчинські ЕМ», за участі співробітників вказаного підприємства, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проводилися заміри навантаження від ТП № 178.

Під час проведення вищевказаних робіт, відповідачем разом із бригадою за допомогою струмовимірювальної штанги було зафіксовано навантаження 19 А на кабелі, від якого заживлений будинок за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, середньомісячне споживання споживача за останні три роки о/р НОМЕР_1 складає 211 кВт, що є вочевидь малим.

Дана обставина була зафіксована працівниками СО «Тульчинські ЕМ» на відповідному цифрові носії та потребувала перевірки електроустановок у споживача, яким виявився ОСОБА_7 ..

Після безуспішних спроб викликати господаря, Відповідач зателефонував до ОСОБА_8 з метою отримання телефонного номеру ОСОБА_7 .

В ході телефонної розмови із Позивачем, останній облаяв бригаду СО «Тульчинські ЕМ» та Відповідача нецензурною лексикою, з якої було очевидним припустити, що ОСОБА_7 не бажає прибути до будинковолодіння. Після чого, з метою встановлення дійсних обставин стосовно надмірного навантаження на кабелі, яким заживлений будинок позивача, зокрема для відібрання пояснень ОСОБА_7 з приводу виявлених явищ, Відповідачем із бригадою було прийнято рішення особисто прибути до Позивача за місцем його роботи - управління Державної казначейської служби України у Крижопільському районі. Після прибуття за вказаним об`єктом з метою виявлення на ньому ОСОБА_7 , бригадою СО «Тульчинські ЕМ» було лише зафіксовано відсутність Позивача за місцем роботи. Твердження Позивача про повідомлення ОСОБА_3 про крадіжку електроенергії щодо нього підтвердила лише свідок ОСОБА_4 , сам ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , які були присутні під час розмови з ОСОБА_4 заперечили дані твердження, а тому на, думку суду, є недоведеними позивачем. Доказів, які б свідчили про порушення з боку Відповідача права на повагу до честі та гідності, а також недоторканості ділової репутації Позивачем також не доведено. Не доведено також ОСОБА_1 і фактів, які б підтвердили те, у чому полягає порушення його права на недоторканність честі та гідності, а також не вказано причинний зв`язок між спростовуваною інформацією і заподіянням йому моральної шкоди. Належних та допустимих доказів того, що вина Відповідача встановлена та його дії визнані неправомірною Позивачем не надано, тобто вину Відповідача в спричиненні моральної шкоди позивачеві не доведено, підстави для задоволення позову за цими вимогами відсутні.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими cпocобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гіди честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та прав з вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодував матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використання.- та поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань.

Положеннями статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При цьому недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, припущення не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбаченого статтею 10 Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Наведене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 червня 2020 року в справі № 346/5700/17 (провадження 61 -38727св18).

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 346/5700/17 та від 27 січня 2021 року у справі № 381/2767/19. Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача з огляду на наступне.

Позивачем не доведено факт поширення відповідачем інформації ОСОБА_11 про крадіжку електроенергії ОСОБА_1 , оскільки даний факт підтвердила лише свідок ОСОБА_11 , а відповідач ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили даний факт.

Навіть якби був доведений факт поширення ОСОБА_3 інформації ОСОБА_11 про крадіжку електроенергії ОСОБА_1 , то таке висловлювання ОСОБА_3 суд вважав-би за оціночне судження відповідача, оскільки у ОСОБА_3 були підстави підозрювати ОСОБА_12 в безобліковому використанні електроенергії, а саме: недопущення відповідачем бригади ЕМ до огляду кабеля від електроопори до лічильника, різниця в навантаженнях на штанзі виміру та лічильнику, вкрай низька оплата та низький рівень споживання електроенергії могли викликати сумнів у представника ЕМ щодо фактичного споживання електроенергії ОСОБА_1 . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, розподілу не підлягають. Враховуючи наведене, керуючись ч.3 ст.12, ст.ст.77-80, ч.ч.1, 5, 6 ст.81, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відмовити.

Надати відповідачу п`яти денний строк для подання доказів щодо понесених судових витрат.

На рішення суду протягом 30 днів може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду з дня його отримання.

Повний текст рішення суду виготовлений 24 червня 2022 року.

Суддя: