Справа № 754/8165/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

27 червня 2022 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судових засідань Микитюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, стягувач: ТОВ «ОТП Факторинг Україна», -

В С Т А Н О В И В:

Заявник в особі свого представника - Адвоката Безроди Романа Сергійовича звернулась до суду з вищевказаною скаргою, яка вмотивована тим, що було накладено арешт на майно ОСОБА_1 на підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Григорян Олени Грайровни від 29.04.2016 року в межах виконавчого провадження № 50986680; номер запису про обтяження 14401097, дата державної реєстрації обтяження: 04.05.2016р.. Враховуючи той факт, що заявницею в повному обсязі виконані боргові зобов`язання перед стягувачем, вона звернулась з письмовою заявою про скасування накладеного арешту, однак отримала відповідь про відсутність таких підстав. Отже, на підставі викладеного заявниця звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою судді від 07.02.2022 року було прийнято скаргу до провадження та призначено судове засідання.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності сторін.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 16.12.2013 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва, було видано виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3723404,80 грн.

06.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції яка діяла на момент прийняття рішення).

В подальшому стягувачем було повторно пред`явлено до виконання виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_1 на користь на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3723404,80 грн. та відповідно до постанови від 29.04.2016 було відкрито виконавче провадження №50986680.

22.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції яка діяла на момент прийняття рішення).

У своїх вимогах заявник посилається на те, що бездіяльність державного виконавця є неправомірною, оскільки, нею було в повному обсязі виконано зобов`язання та погашено всю заборгованість перед стягувачем, а тому підстав для відмови скасування накладеного арешту не було.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачає, що виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 10 Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з вимогами ч.4, 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вбачається з листа, наданого начальником управління Київського регіону Дирекції по збору проблемної заборгованості ТОВ «ОТП Факторинг Україна», станом на 17.06.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» даним листом засвідчує, що ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )було погашено перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором МL-007/667/2006 від 30.08.2006 року та за кредитним договором МL- 007/161/2007 від 24.09.2007 року в повному обсязі, в зв`язку з чим, боргові зобов`язання за кредитними договорами погашені в повному обсязі та відповідно будь-які майнові та фінансові вимоги чи/або претензії до ОСОБА_1 за кредитними договорами МL- 007/667/2006 від 30.08.2006 року та МL-007/161/2007 від 24.09.2007 року та відповідно за Договорами іпотеки № РСL-007/667/2006 від 30.08.2006 року та № РСL-007/161/2007 від 24.09.2007 року відсутні, оскільки дані зобов`язання є припиненими у зв`язку з їх виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.

Даючи оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги у повному обсязі, визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Григорян Олени Грайровни та скасування арешту майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ),який був накладений на підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Григорян Олени Грайровни від 29.04.2016 року в межах виконавчого провадження № 50986680; номер запису про обтяження 14401097, дата державної реєстрації обтяження: 04.05.2016р.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, стягувач: ТОВ «ОТП Факторинг Україна» -задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Григорян Олени Грайровни.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ),який був накладений на підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Григорян Олени Грайровни від 29.04.2016 року в межах виконавчого провадження № 50986680; номер запису про обтяження 14401097, дата державної реєстрації обтяження: 04.05.2016р.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлено 29.06.2022.

Суддя: