Справа № 299/4107/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Готри Т.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка не брала участі у справі, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2020 року, ухвалене головуючим суддею Леньо В.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третьою особою без самостійних вимог на предмет спору є: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу про визнання права власності у порядку спадкування

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третьою особою без самостійних вимог на предмет спору є: державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу про визнання права власності у порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 , останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_4 заповіт не залишив.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . Після смерті батька, ОСОБА_4 , позивачка ОСОБА_2 прийняла спадщину, оскільки з дня народження і по теперішній час проживає у спадковому будинку.

Згідно довідки КП «Виноградівське інвентарбюро» житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений. Зазначений будинок рахується за ОСОБА_4 на підставі довідки Чернянської сільської ради від 20.11.2019 № 659.

У порядку цивільного законодавства позивач прийняв спадщину, оскільки з дня народження і на даний час проживає у спадковому будинку, після смерті батька вступив у володіння та користування будинком. Відповідач по справі до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася та не заперечує щодо визнання за позивачем права власності.

Оскільки будинок будівництвом завершений, однак враховуючи що спадкодавець не оформив за життя правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями, позивач не має можливості оформити свідоцтво на право на спадщину за законом і змушена звернутися до суду з позовом про визнання за права власності на спадкове майно.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2020 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в порядку ч. 1 ст. 352 ЦПК України, як особа, яка не брала участі в справі і судом було вирішено її право на спадкове майно. У апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, про відмову задоволення її позовних вимог.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько, ОСОБА_5 . Заповіту покійний батько не залишив. Спадкоємцями першої черги по смерті мого батька є ОСОБА_2 (його сестра), відповідач (його мати) та апелянт (його дочка). Шлюб між її батьками було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 08.09.2016 у справі №299/1935/16-ц, відповідно її мати ОСОБА_6 до кола спадкоємців не входить.

Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Її покійному батьку належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

По смерті спадкодавця у нашій сім`ї була домовленість про спільну та узгоджену реалізацію спадкових прав. Спори або суперечки з цього питання місця ніколи не мали. Наприкінці грудня місяця 2021 року вона нагадала сестрі (позивачу) про необхідність оформлення спадщини, однак отримала формальну відповідь про вирішення такого питання в судовому порядку без її участі. Іншої інформації або пояснень, окрім вказівки на відсутність у неї жодних майнових прав, їй надано не було.

Після отримання інформації про розгляд Виноградівським районним судом цивільної справи №299/4107/19, сторонами в якій були її сестра (позивач) та її бабуся (відповідач), вона дізналася про набуття позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом по смерті нашого батька. До розгляду справи були залучені тільки мати спадкодавця (відповідач) та в процесуальному статусі третьої особи - держаний нотаріус Боричок К.В. Вона, як спадкоємець першої черги була умисно усунутий від розгляду цього штучно створеного судового спору.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 06.05.2021 року №395 (проведення технічної інвентаризації замовлялося мною з метою підготовки оформлення спадщини) житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 на підставі довідки Чернянської сільської ради від 20.11.2019 року №639. ОСОБА_4 є її дідом (батьком спадкодавця) та помер ще ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть додається).

У той же час у рішенні Виноградівського районного суду від 21.01.2020 року у справі №299/4107/19 міститься інформація, що згідно довідки Чернянської сільської ради від 20.11.2019 року №659 (номер довідки відмінний) житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 рахується за її батьком.

Тобто, судом першої інстанції навіть не було у належний спосіб визначеного правовий статус спадкового майна, належність речових прав на нього. У цьому розрізі питання слід відзначити, що спадкова справа по смерті її діда ОСОБА_4 за № НОМЕР_2 (номер у нотаріуса 353/2016) була заведена Виноградівською державною нотаріальною конторою 29.11.2016 року, що підтверджується відповідним витягом з спадкового реєстру. Однак позивач та відповідач такі обставини приховують з метою формування спрощеного підходу до розгляду справи.

Судом першої інстанції не досліджувалися такі важливі обставини справи як місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, наявність спадкової справи та відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій та/або видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Судом безумовно було враховано позицію позивача. Вважає, що уникнення оформлення спадщини у регламентований спосіб в нотаріальному порядку вчинено позивачем та відповідачем умисно, а створення штучного спору та винесення його на розгляд суду були обумовлені виключно корисливими намірами усунути її від права на спадкування за померлим батьком.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки ОСОБА_2 є спадкоємцем на спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , інші особи на володіння та користування будинком прав не заявляють. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивач не оформити свої спадкові права.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , останнє місце проживання якого було АДРЕСА_1 (а.с.6).

За час свого життя ОСОБА_4 заповіт не залишив.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.7).

Позивачка ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги як донька померлого.

Згідно довідки КП «Виноградівське інвентарбюро» житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений. Зазначений будинок рахується за ОСОБА_4 на підставі довідки Чернянської сільської ради від 20.11.2019 р. № 659 (а.с.9).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будучи донькою спадкодавця ОСОБА_4 , ОСОБА_2 прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 , позивачкою не було повідомлено суд першої інстанції, про те, що у спірному будинку, на день смерті спадкодавця ОСОБА_4 , також проживав її брат ОСОБА_5 (батько апелянта), який успадкував спірне майно на підставі заповіту, який на даний час є чинним та не скасованим.

Відповідно до витягу з Спадкового реєстру №63759969, після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справ №59887608 від 29.11.2016 (а.с. 51).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 49).

ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_5 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 46). При цьому, остання не була залучена до участі в розгляді справи, хоча судом було вирішено питання щодо її спадкових прав.

Між тим, при вирішенні справи суд першої інстанції не врахував таке.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 19 січня 2022 року прийняв постанову у справі №280/4/18, де висловлено такий правовий висновок.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження№ 61-6327св20) вказано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі №759/19779/18(провадження № 61-4523св21) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції посилається на те, що відповідач по справі ОСОБА_3 , яка є дружиною померлого ОСОБА_4 не заперечує щодо задоволення позову.

При цьому, судом не було встановлено коло усіх спадкоємців, зокрема брата позивача ОСОБА_5 , який також прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , а вже після смерті ОСОБА_5 його спадкоємців. І не залучено таких до участі у справі, хоча саме апелянт повинна бути належним відповідачем у справі.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача на апелянта підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 896,30 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2020 року скасувати та постановити у даній справі постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_2 1 896,30 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 01 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: