ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/29479/21

Провадження № 22-ц/4820/1001/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна, представник Управління ДМС у Хмельницькій області, про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Козак О.В. від 18 квітня 2022 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року позивач, звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, посилався на те, що йому завдано моральну шкоду невиконанням постанови суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11 за 04.12.2021 року з 23.59 год. по 00.00 год. 05.12.2021 року. Вказував, що зазначене судове рішення залишається невиконаним з вини працівників відповідача, тобто, триваючим в часі правопорушенням. Неналежне виконання посадовими особами і службовими особами органів державної влади своїх повноважень, що призвело до порушення його прав, свідчить про невиконання державою головного обов`язку - утверджувати та забезпечувати права людини. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема, й моральної, є одним з ефективних засобів юридичного захисту, який починається з не менше п`ятсот євро по курсу НБУ на день ухвалення рішення.

Завдана йому моральна шкода полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях, які були ним перенесені під час тривалого очікування на виконання рішення суду та повернення йому паспортної книжки, необхідність докладати зусиль для організації свого життя.

Невиконанням рішення суду порушено його право приватної власності, право на справедливий суд та право на відшкодування витрат. Відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу статей 23 та 1174 ЦК України, ст. 56 Конституції України. Закінчення виконавчого провадження відповідно до постанови у ВП 33223826 від 28.12.2018 року і постанова про закінчення виконавчого провадження є належним і достатнім доказом невиконання рішення суду. Судовими рішеннями також встановлено факт невиконання цього рішення суду та заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок цього.

З цих підстав позивач просив стягнути з держави Україна на його користь моральну шкоду у розмірі 164 млрд. грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна, представник Управління ДМС у Хмельницькій області, про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду у справі № 2270/14181/11, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. На його думку, судом першої інстанції не враховано обставини, які мають значення для справи, не надано оцінку доказам, на які посилався позивач. Спір між сторонами виник з факту невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11 в конкретний визначений ним часовий проміжок часу, що є порушенням права на судовий захист та безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 23 ЦК України та ст. 56 Конституції України.

Суд розглядає позови про порушені права в минулому часі, тому в справах № 686/8422/20, № 686/13784/21 суд не міг вирішувати спірні правовідносини, які виникли в майбутньому, тобто, про триваюче правопорушення в конкретний визначений проміжок часу. Правопорушник встановлений рішенням суду і саме на нього покладається обов`язок доказування того, що ним виконано рішення суду і розмір заявленої шкоди не є співмірним правопорушенню.

У відзиві управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. ОСОБА_1 у 2012 році отримав новий паспорт, що ним не заперечувалося у справі №2270/14181/11, однак позивач вимагає вклеїти фотокартку у паспорт, якого вже немає, що також встановлено судом у справі №560/162/19. Апелянтом не зазначено, в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та докази, які це підтверджують.

Сторони в засідання апеляційного суду не з`явилися, будучи належно повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.12.2011 року у справі № 2270/14181/11, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2012 року, зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки та відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 2270/14181/11 встановлено, що у зв`язку з втратою паспорта ОСОБА_1 , в який зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області вклеїти його фотографію 22.11.2012 року на підставі заяви позивача на ім`я ОСОБА_1 оформлений новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , який особисто ним отриманий.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди діями чи бездіяльністю відповідача, завданої умисним невиконанням рішення суду у справі № 2270/14181/11 за 04.12.2021 року з 23.59 год. по 00.00 год. 05.12.2021 року, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Так, статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, з врахуванням наведених норм права в деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого.

У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року (справа № 641/8857/17).

Постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року (справа № 2270/14181/11) про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який видати йому на руки, дійсно залишається невиконаною, і об`єктивно не може бути виконана у зв`язку з втратою паспорта ОСОБА_1 , в який зобов`язано Хмельницький відділ УМВС України в Хмельницькій області вклеїти його фотографію.

В свою чергу порушене право позивача відновлено шляхом оформлення та видачі 22.11.2012 року ОСОБА_1 нового паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , який особисто ним отриманий.

При цьому чинною залишається постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП № 3322382 від 28.12.2018 року з примусового виконання виконавчого листа № 2270/14181/11, виданого 11.06.2012 року на підставі постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі № 2270/14181/11.

Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що за 04.12.2021 року з 23.59 год. по 00.00 год. 05.12.2021 року ОСОБА_1 впродовж однієї хвилини завдано моральну шкоду внаслідок невиконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року (справа № 2270/14181/11).

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_1 не довів склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності Держави Україна перед ним в разі заподіяння шкоди, тому позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк