2/465/1369/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

29.06.2022 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 26.07.1977 р. було прийнято рішення виконкомом Червоноармійської районної Ради депутатів трудящих №356, на підставі якого видано ордер №304 серії АБ діду позивача ОСОБА_6 на право заняття квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного ордеру, дід позивача ОСОБА_6 являється основним квартиронаймачем, а до складу його сім`ї належали наступні особи:

- ОСОБА_7 дружина основного квартиронаймача (баба Позивача);

- ОСОБА_8 донька основного квартиронаймача (матір Позивача);

- ОСОБА_2 син основного квартиронаймача (дядько Позивача);

- ОСОБА_9 син основного квартиронаймача (дядько Позивача);

- ОСОБА_10 матір основного квартиронаймача (прабаба Позивача).

В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 були зняті з реєстрації з адреси квартири АДРЕСА_2 .

15.08.1993 року за адресою у вказаної квартири АДРЕСА_2 була зареєстрована Позивач, ОСОБА_1 .

Слід вказати, що дід Позивача, ОСОБА_6 , основний квартиронаймач квартири АДРЕСА_2 , змінив місце реєстрації свого проживання та 09.04.1998 року зареєструвався за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_3 .

11.12.2020 року Позивач звернулася до Франківської районної адміністрації із заявою про зміну договору найму житлового приміщення та визнання її основним квартиронаймачем, мотивуючи тим, що основний квартиронаймач не проживає за адресою обумовленої квартири АДРЕСА_2 . До вказаної заяви було долучено заяви-згоди матері Позивача, ОСОБА_8 та діда Позивача ОСОБА_6 основного квартиронаймача квартири АДРЕСА_2 .

18.12.2020 року Позивач отримав відмову від Франківської районної адміністрації, обґрунтовану відсутністю надання заяв-згод від всіх повнолітніх членів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , дід Позивача, основний квартиронаймач помер.

Станом на день заявлення позову, в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи:

1) ОСОБА_1 Позивач;

2) ОСОБА_11 син Позивача;

3) ОСОБА_5 матір Позивача;

4) ОСОБА_2 дядько Позивача - Відповідач 1;

5) ОСОБА_3 двоюрідний брат Позивача - Відповідач 2;

6) ОСОБА_4 двоюрідний брат Позивача - Відповідача 3.

Однак, Відповідачі у вказаній квартирі АДРЕСА_2 не проживають та не проживали, тобто не проживають тривалий час понад 6 місяців.

Так, перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2 ніколи Відповідачам не чинилися з боку інших членів сім`ї основного квартиронаймача.

Крім того, у квартирі АДРЕСА_2 відсутні будь-які особисті речі Відповідачів, що також підтверджує факт непроживання Відповідачів в обумовленій квартирі АДРЕСА_2 .

Однак, Відповідачі за весь період реєстрації за адресою квартири АДРЕСА_2 жодного разу не здійснили оплату житлово-комунальних послуг, а таким чином не виконували солідарно покладеного на них обов`язку, що також підтверджує не проживання Відповідачів у квартирі АДРЕСА_2 понад 6 місяців.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

Представник позивача подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити.

В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що діду позивача, ОСОБА_6 , видано ордер №304 серії АБ на право заняття квартири АДРЕСА_1 , на підставі якого останній являється основним квартиронаймачем, а до складу його сім`ї належали наступні особи:

- ОСОБА_7 дружина основного квартиронаймача (баба Позивача);

- ОСОБА_8 донька основного квартиронаймача (матір Позивача);

- ОСОБА_2 син основного квартиронаймача (дядько Позивача);

- ОСОБА_9 син основного квартиронаймача (дядько Позивача);

- ОСОБА_10 матір основного квартиронаймача (прабаба Позивача).

Згодом, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 були зняті з реєстрації з адреси квартири АДРЕСА_2 , а з 15.08. 1993 року за вказаною квартирою зареєстрована ОСОБА_1 . Так, дід позивача ОСОБА_6 , змінив місце реєстрації свого проживання та з 09.04.1998 р. зареєстрований за іншою адресою: адресою, а саме: АДРЕСА_3 .

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Cудом встановлено, що особи, які зареєстровані у вищевказаній квартирі, крім позивача, ОСОБА_11 син Позивача; ОСОБА_5 матір Позивача; а саме: ОСОБА_2 дядько Позивача - Відповідач 1; ОСОБА_3 двоюрідний брат Позивача - Відповідач 2; ОСОБА_4 двоюрідний брат Позивача - Відповідача 3, не проживають та не проживали в даному житловому приміщенні понад 6 місяців.

Вищевказаний факт підтверджується наступними доказами:

-Довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки №5998 від 29.10.2015 року видана ЛКП «Сокільницьке»;

-Акт обстеження квартири №62 від 01.02.2016 року затверджений ЛКП «Сокільницьке»;

-Довідка з місця проживання про склад сім`ї і прописки №1640 від 19.07.2017 року видана ЛКП «Сокільницьке»;

-Акт обстеження квартири №62 від 19.07.2017 року затверджений ЛКП «Сокільницьке»;

-Акт №4 про фактичне не проживання за місцем реєстрації від 14.07.2020 року видане ОСББ «НАУКОВА 13-15»;

-Акт про фактичне не проживання за місцем реєстрації №11 від 08.12.2020 року видане ОСББ «НАУКОВА 13-15»;

-Акт про фактичне не проживання за місцем реєстрації №30 (А) від 19.07.2021 року видане ОСББ «НАУКОВА 13-15».

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до змісту норм ст. ст. 1,6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК УРСР: «Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги».

Згідно із ч.1, 2 ст.64 ЖК УРСР: « Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство».

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. В разі відсутності особи понад встановлений строк, жиле приміщення не зберігається і особи можуть бути визнанні такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Також, судом не здобуто доказів того, що існують обставини для збереження за відповідачами права користування спірною житловою площею.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є позов підлягає до задоволення.

На основі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,223,247,263,265,280,354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням -- квартирою номер АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ванівський Ю.М.