Справа № 548/13/19
Провадження №2/548/14/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2022 року м. Хорол Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.11.2010 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому Договором.

Відповідач не надав банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість у розмірі 110 894, 55 грн., яка складається з наступного: 3 900, 35 грн. заборгованість за кредитом; 106 994, 20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.11.2010 року по 30.03.2018 року; судовий збір у розмірі 1 921,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 08.01.2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.02.2019 року залишено позов без руху.

Ухвалою суду від 24.04.2019 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 25.05.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Павелко Р.С. у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його з відповідачем відсутності, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через пропуск строку позовної давності з підстав викладених у відзиві на позов.

У відзиві на позов (а.с.57, 58) відповідач зазначає, що 03.11.2010 року сторони уклали правочин у формі підписаної заяви про надання ОСОБА_1 банківської послуги шляхом видачі банківської платіжної карти № НОМЕР_1 з кредитним лімітом в сумі 4 000,00 грн., з терміном дії кредитного ліміту, який збігається з терміном дії самої кредитної картки, тобто до останнього дня 04.2014 року (а.с.108, 140). Будь-яких інших договорів про умови надання банківських послуг сторони не укладали.

Відповідач зазначає, що позивач по справі неправомірно стверджує про те, що згадана вище заява була підписана відповідачем разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, що саме ці три документи в цілому складають кредитний договір і сторони мають регулювати свої правовідносини таким кредитним договором.

Відповідач заперечує про те, що він погоджувався з іншими умовами надання та повернення кредиту, а ніж ті, які зазначені у його заяві від 03.11.2010 року. Таким чином, відсутні підстави вважати, що Банк отримав згоду на укладення кредитного договору з врахуванням Умов та Правил, на які вказує позивач, а тому правовідносини з приводу кредитування мають регулюватися тільки заявою ОСОБА_1 .

Відповідач вказує, що додані позивачем до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не являються додатками до договору, укладеного із ним, оскільки вказані документи не містять дати та його підпису, їх неможливо ідентифікувати на предмет невід`ємності від заяви про відкриття карткового рахунка.

Також відповідач зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості відповідача за кредитом.

До відзиву відповідачем додано заяву про застосування вимог ст. 256-268 Цивільного кодексу України щодо строків загальної та спеціальної позовної давності (а.с. 53), в якій відповідач стверджує, що після закінчення строку дії кредитної картки (останній день 04.2014 року) він останній раз її поповнив саме 28.04.2015 року, а тому позивачем пропущено строк позовної давності для захисту своїх інтересів по стягненню заборгованості у суді, що є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених позовних вимог.

Відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

У відповіді на відзив (а.с. 100-106) позивачем вказано, що відповідно до укладеного вищевказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач приєднався до нових Умов та Правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 03.11.2010 року.

Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 643 ЦК України). Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву. відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку http://privatbank.ua/terms/pages/70/, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачу було надано на ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заяві приєднання.

Підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua), складають Договір про надання банківських послуг. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству не суперечить.

Позивач зазначає, що законодавчо не встановлений обов`язок кредитора на відібрання підпису позичальника під наданою інформацією, тому вважає, що доказом наявності факту ознайомлення з умовами кредитування є положення ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642 ЦК України, тобто фактичне прийняття пропозиції до укладання договору дією (отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів).

Позивач вказує, що підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Щодо строку позовної давності, то позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років.

Враховуючи викладене, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З таким клопотання до суду звернулися представники позивача та відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши позицію представників позивача та відповідача , перевіривши доводи відзиву на позов та відповіді на відзив, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. За змістом ст.ст. 6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.11.2010 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали правочин у формі підписаної заяви про надання ОСОБА_1 банківської послуги шляхом видачі банківської платіжної карти № 824392, з кредитним лімітом в сумі 4 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки - останній день 04.2014 року. Після цієї дати зазначена картка не перевипускалась, що доводиться відповідними довідками позивача (а.с.108, 140).

У заяві від 03.11.2010 року зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана заява містить підпис ОСОБА_1 , не містить відмітки про розмір та випадки застосування штрафів і пені, збільшення строку позовної давності.

В той же час довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 03.11.2010 року підписана відповідачем. В даній довідці зазначена процентна ставка, сума кредитного ліміту, номер картки, вказані умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже вимоги позивача до відповідача є правомірними.

Згідно з наданим банком розрахунком, станом на 30.09.2018 року, ОСОБА_1 заборгував банку всього 176 284, 31 грн.

Заборгованість до стягнення складає 110 894, 55 грн., яка складається з наступного: 110 894, 55 грн., яка складається з наступного: 3 900, 35 грн. заборгованість за кредитом; 106 994, 20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом з 03.11.2010 року по 30.03.2018 року.

Позивач просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Разом з тим, кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем № б/н від 03.11.2010 року без номеру не містить положень про збільшення позовної давності, а тому на правовідносини у цьому спорі поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. Як слідує з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 востаннє 28.04.2015 року за даною карткою відповідач заплатив кошти в сумі 200, 06 грн. Усі операції, починаючи з 28.04.2015 року банк здійснює самостійно, без відому позичальника. Зокрема: здійснює автоматичне погашення простроченої заборгованості, боргів по кредитному договору, відсотків за користування кредитним лімітом, штрафів.

Згідно умов кредитування та копії кредитної картки строк її дії становить до останнього дня 04.2014 року.

Отже, перебіг позовної давності стосовно повернення кредиту в повному обсязі слід обліковувати саме із 01.05.2014 року, що узгоджується із положеннями ст. 253 ЦК України. Відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених позивачем вимог та наслідків його спливу у вигляді відмови у позові.

За ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору), зазначено, що у позасудовому порядку або до судового провадження кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Ця правова норма спрямована на те, щоб встановити судовий контроль над вирішенням таких вимог кредитора з метою захисту прав споживача як більш слабкої сторони договору споживчого кредиту.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а стосовно повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Наданим позивачем розрахунком та випискою по рахунку не доведено факт переривання строку позовної давності.

Вказівка позивача, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, не заслуговує на увагу, оскільки позивачем не доведено, що Умови, на які позивач посилається, є складовою частиною кредитного договору, укладеного із відповідачем.

Визначена в Умовах та Правилах надання банківських послуг, які надані позивачем, збільшена позовна давність не може бути застосована до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності, відповідно до положення частини першої статті 259 ЦК України.

Наявність підстав для отримання банком процентів за користування кредитом в межах позовної давності є необґрунтованими, оскільки із пропуском позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, спливла і позовна давність за вимогою про сплату процентів за цим кредитом, що підтверджується висновком Великої Палати Верхового Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

З наведеного вище, суд приходить до висновку що, позивачем пропущений строк позовної давності по вимогах даного позову, він звернувся до суду із вимогою про захист свого цивільного права за межами позовної давності, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідно до приписів ч.4 ст.267 ЦК України.

Таким чином, враховуючи викладене вище та те, що відповідач просив застосувати строк позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 1 921,00 грн. судового збору. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову суд відповідно до ст.141 ЦПК України відмовляє у стягненні судових витрат з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-14, 76-81, 141, 209-211, 213, 216, 221, 228, 229, 235, 240-242, 258, 259,263-265,268, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Сторони справи:

Позивач АТ КБ «Приватбанк», що знаходиться за адресою, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 50,

Представники позивача Кіріченко Віталій Михайлович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ,

Відповідач ОСОБА_1 , що проживає за адресою с.Вишняки Лубенського району Полтавської області,

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Павелко Руслан Сергійович, юридична адреса: м.Хорол Лубенського району Полтавської області, вул. 1 Травня, буд. 8"Б" оф.1.

Повний текст судового рішення складено 24.06.2022 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна