КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/25985/20

02 серпня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Власенка Артема Володимировича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Українця В.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

26 листопада2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету- заяву № б/н від 18 березня 2011року. При підписанні анкети - заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджуєтьсяйого підписом у заяві.

Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Вказує на те, що відповідно до висловленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17 000,00 грн.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує тамає заборгованість станом на 24 вересня 2020 року у розмірі 26 925,68 грн., яка складається з: 22 367,91 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4 557,77 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

З огляду на викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18 березня 2011 року у розмірі 26 925,68 грн., яка складається з: 22 367,91 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 4 557,77 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22 367,91 грн. та 2 102,00 грн. судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 18 лютого 2022 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Власенко Артем Володимирович подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в цій частині задовольнити, стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами у розмірі - 4 557,77 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками по кредиту прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що 18 березня 2011 року відповідач підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В подальшому, 28 лютого 2018 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту в якому зазначено: «Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані, виходячи із обраних мною умов кредитування».

У вказаному вище паспорті споживчого кредиту зазначено процентну ставку у пільговий період 0,01% річних, поза межами пільгового періоду - 42% річних (3,5% на місяць) для карти «Універсальна Голд» та 43,2% річних (3,6% на місяць) для карти «Універсальна; процентна ставка за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної карти та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредиту мінімальними платежами - 52,84% та 53,36%; процентна ставка: за межами пільгового періоду, відсотків річних 43,2% та 42%; при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту- подвійна процентна ставка, тобто - 84% для карти «Універсальна Голд» та 86,4% для карти «Універсальна».

На думку апелянта сторони при укладанні кредитного договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки.

Звертає увагу суду, що з виписки про рух коштів за картковими рахунками ОСОБА_1 за договором № б/н на 20.09.2020 року вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримував кредитну карту, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності карти.

Окрім того, вказує на те, що з моменту оформлення кредитного договору понад три роки відповідач не звертався до банку з приводу неправильного нарахування йому відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування та повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 березня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту в якому визначено умовами кредитування, а саме: тип кредиту, максимальна сума ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду - 43,2% річних для кредитної карти "Універсальна" та 42% річних для кредитної карти "Універсальна Голд", тип процентної ставки, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, реальна річна процентна ставка, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором у т.ч., процента ставка, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту- 86,4% річних для кредитної карти "Універсальна" та 84% річних для кредитної карти "Універсальна Голд".

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 28 лютого 2018 року йому було встановлено кредитний ліміт 13 000,00 грн., 29 квітня 2018 року кредитний ліміт було збільшено до 13 500,00 грн. та до 14 000,00 грн., 12 травня 2018 року кредитний ліміт було збільшено до 17 000,00 грн. в подальшому, того ж дня, кредитний ліміт було зменшено спочатку до 15 500,00 грн., а потім до 14 500,00 грн., 13 травня 2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, 28 лютого 2018 року відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , терміном дії до 09/21; 03 липня 2018 року - отримав кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 05/22; 04 грудня 2019 року - отримав кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 07/23.

З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним з ОСОБА_1 , станом на 29 вересня 2020 року вбачається, що відповідач користувався наданими банком коштами та частково погашав заборгованість.

Згідно розрахункузаборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідач станом на 29.09.2021року має заборгованість за договором б/н від 18 березня 2011 року у розмірі 26 925,68 грн., яка складається з: 22 367,91 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4 557,77 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.

Задовольняючи частково позовні вимоги, стягуючи з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 22 367,91 грн., суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ ПриватБанк не повернуті, а тому позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року в частині відмови у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, в іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволеної вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 22 367,91 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що надані в якості доказів погодження між сторонами умов договору щодо визначення розміру відсотків за користування кредитом Умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ "ПриватБанк", не підписані відповідачем, а тому не можуть вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. З огляду на зазначене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами в сумі 4 557,77 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 18 березня 2011 року, роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг із Умов та правил надання банківських послуг та розрахунок заборгованості.

Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 18 березня 2011 року, яка підписана сторонами, не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту. Додана до позовної заяви підписана сторонами роздруківка інформації та контактні дані кредитодавця, містить відомості по двох типах кредитного продукту: Універсальна та Універсальна Голд. У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 18 березня 2011 року процентна ставка не зазначена. Отже, сама по собі підписана анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 березня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 листопада 2021 року), тобто, банк міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про те, що надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доводи апеляційної скарги про те, що процентна ставка за користування кредитними коштами, відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору від 18 березня 2011 року, визначена у підписаному позивачем та відповідачем 28 лютого 2018 року паспорті споживчого кредиту, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. До таких висновків прийшов Верховний Суд в постанові № 393/126/20 від 23 травня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що з виписки про рух коштів по кредитних картках, виданих ОСОБА_1 вбачається, що він користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримував кредитну карту, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності карти, правильності висновків суду першої інстанції в оскаржуваній частині не спростовують так як факт користування відповідача кредитними коштами та наявність у нього заборгованості за тілом кредиту встановлена судовим рішенням у даній справи і вказане рішення суду в цій частині сторонами не оскаржується. Та обставина, що відповідач користувався кредитними коштами не підтверджує доводи представника позивача АТ КБ "ПриватБанк" щодо визначення сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитом.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим, доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Власенка Артема Володимировича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Власенка Артема Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: