БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/2340/22, cправа № 361/576/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» червня 2022 року м. Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Гафінчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщення,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 та вирішити питання про стягнення судових витрат.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядик Г.Д., зареєстрованого у реєстрі № 788, позивач придбав у відповідача кімнату у гуртожитку АДРЕСА_1 .

За умовами пункту 3.1.5 вказаного правочину відповідач зобов`язався звільнити кімнату від речей та передати ключі від неї у день підписання договору, а також зняти всіх зареєстрованих осіб до 11 червня 2021 року. Разом з тим, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, зокрема не знявся із реєстраційного обліку у порядку пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня

2016 року № 207.

Факт реєстрації відповідача у житловому приміщенні порушує право позивача як власника на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 03 травня 2022 року подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При причини неявки суд не повідомив, правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від

11 червня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядик Г.Д., зареєстрованого у реєстрі № 788, позивач придбав у відповідача кімнату у гуртожитку АДРЕСА_1 .

Пунктом 3.1.5 вказаного договору передбачено, що продавець зобов`язався звільнити кімнату від речей та передати ключі від неї у день підписання договору, а також зняти всіх зареєстрованих осіб до 11 червня 2021 року.

З листа відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області № 1.12.3-11/1.12.3/2383 від 09 лютого 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 серпня 2015 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на підстави заявленого позову, застосуванню підлягають положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК України, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК Української РСР, прийнятого 30 червня

1983 року не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 182/7347/18, що у порядку частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (частина друга статті 406 ЦК України).

Доказів на підтвердження укладення між позивачами та відповідачем будь-яких договорів, на підставі яких за ним би зберігалося право користування спірним житлом, надано не було, і таких не здобуто судом під час розгляду справи.

Отже лише сам по собі факт реєстрації відповідача у спірному житлі, враховуючи намір позивача, як власника вільно володіти, користуватися, а також розпоряджатися таким житлом, безумовно перешкоджає у вчиненні ним таких дій.

Право позивача, який придбав кімнату у гуртожитку, є порушеним та підлягає захисту, оскільки із припиненням права власності відповідачем на кімнату втрачається й право користування жилим приміщенням.

З огляду на викладене суд вважає за можливе здійснити захист порушеного права позивача шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням, позов є підставними та підлягає задоволенню. Інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - по 992 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 141, 263-265 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

Сторони у справі:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 );

відповідач: ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин