Справа № 466/1557/21 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2446/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркові вежі» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркові вежі» про визнання недійсним рішення установчих зборів,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_3 , який є власником квартири АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним рішення установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «Паркові вежі» про створення ОСББ, у зв`язку з порушенням процедури його створення та скликання установчих зборів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 березня 2021 року відкрито провадження в даній справі.

09 квітня 2021 року представник відповідача адвокат Гущенков Є.В. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на тій підставі, що справа повинна розглядатись за правилами господарського судочинства.

Додатково, сторона відповідача подала заяву про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 22900 грн., покликаючись на необгрунтованість дій позивача при зверненні до суду з даним позовом у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСББ «Паркові вежі» про визнання недійсним рішення установчих зборів закрито.

Роз`яснено позивачу, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції господарського суду.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСББ «Паркові вежі» витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Ухвалу суду оскаржили обидві сторони.

Позивач ОСОБА_3 просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що вказана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що не будучи ознайомленим із копіями рішень установчих зборів та статуту об`єднання, не міг у позовній заяві точно сформувати позовні вимоги, про що наголошував у всіх процесуальних документах та поданих до суду клопотаннях.

Вважає, що після ознайомлення зі змістом витребуваних документів мав би можливість уточнити позовні вимоги, однак, суд цього не врахував і дійшов передчасного висновку про порушення юрисдикційної підсудності даної справи.

Окрім того, зазначає, що підстав для стягнення з нього судових витрат не було, оскільки суд не встановив, які саме дії позивача є необґрунтованими, а в матеріалах справи немає жодних доказів, які б це підтверджували.

Відповідач ОСББ «Паркові вежі», просить ухвалу суду скасувати лише в частині визначення розміру присудженого у їхню користь відшкодування судових витрат та прийняти в цій частині нове судове рішення про стягнення з позивача у користь відповідача витрат на правничу допомогу в повному обсязі 22900 грн.

Вказує, що у договорі №22/03-21 від 22.03.2021 року, укладеному між ОСББ «Паркові вежі» та адвокатським об`єднанням «Євгенія Гущенкова», сторонами узгоджено вартість надання юридичної послуги і зазначено про сплату гонорару в розмірі 6000 грн., окрім того, 01.04.2021 року укладено договір №01/04-21 про надання правової допомоги, за яким вартість надання юридичних послуг за перший місяць складала 10900 грн., а, починаючи з другого місяця, 6000 грн.

Звертає увагу, що факт надання та, відповідно, отримання адвокатських послуг підтверджується підписанням сторонами актів наданих послуг, які оформлюються щомісячно, а доказом оплати фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу є платіжні документи на загальну суму 22900 грн.

Наголошує, що суд не врахував складності справи, а також тієї обставини, що позивач не подавав клопотання про зменшення судових витрат, а отже, суд не мав законної підстави самостійно зменшувати їх розмір.

Заслухавши пояснення сторін в підтримання своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України передбачено, що до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року №2866-III (далі Закон 2866-III).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону 2866-ІІІ, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі об`єднання) юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна

Частиною другою статті 4 Закону 2866-III встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 85 ЦК України, непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ, як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Ураховуючи те, що позивач є власником квартири у багатоквартирному будинку, а спір стосується захисту його права, як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, створенням юридичної особи, тому цей спір є найбільш наближеним до спорів, пов`язаних з діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи, відтак, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Такий та подібні до нього правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №813/6286/15 (провадження №14-576апп18), від 06 лютого 2019 року у справі №462/2646/17 (провадження №12-1272апп18), від 02 жовтня 2019 року у справі №501/1571/16-ц (провадження №14-472цс19), які враховані, зокрема, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №466/2579/14-ц (провадження №61-32629св18) та викладені в постанові від 27 листопада 2019 року.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що заявлені позивачем позовні вимоги до юридичної особи ОСББ «Паркові вежі» про визнання недійсними та скасування рішень установчих зборів про створення ОСББ не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинні розглядатися в порядку господарського судочинства, тому в цій частині підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали немає.

Що ж стосується вирішення судом першої інстанції питання про розподіл судових витрат, то колегія суддів виходить з наступного.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом не встановлено зі сторони позивача зловживань процесуальними правами чи його неправомірних дій.

Відповідачем, в свою чергу, не зазначено, в чому саме виразились необґрунтовані дії позивача.

Так, зокрема, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.

Як встановлено, позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його права та інтереси порушено і порушене право підлягає захисту в судовому порядку за правилами цивільного судочинства, а тому сама по собі помилковість у виборі виду судочинства не може розцінюватись, як необґрунтованість дій позивача.

Отже, за встановлених обставин справи, в суду першої інстанції не було визначених процесуальним законом підстав для присудження відповідачу понесених витрат на правничу допомогу, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині стягнення з позивача у користь відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. з прийняттям апеляційним судом в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні таких вимог відповідача.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційні скарги ОСОБА_3 та об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркові вежі» задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 26 травня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_3 у користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркові вежі» витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень скасувати і прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Паркові вежі» про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 червня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич