Справа № 359/8856/2021
Провадження № 2/359/739/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2021 року представник позивача адвокат Пилипенко І.П. звернувся до суду із позовом, яким просить: визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:001:0103 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 . За життя батько 18 червня 2009 року склав заповіт, яким все своє майно заповів ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 17 липня 2013 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . В серпні 2020 року позивач отримав завірену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 , згідно якого батько позивач був власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, з кадастровим номером :01:001:0103. Отримати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку позивач не може, оскільки право приватної власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2 було зареєстровано 17.09.2015 року, тобто після його смерті. З огляду на це, нотаріус не має законних підстав видати позивачу свідоцтво. З цих підстав ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно з позовом про визнання права на земельну ділянку.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

23 лютого 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника Бориспільської міської ради Київської області надійшла заява, згідно якої просить розгляд справи проводити у відсутність їхнього представника, прийняти рішення за наявними матеріалами справи у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані заяви та матеріали справи, в тому числі належним чином завірену копію спадкової справи за № 270/2011 відкритої після смерті ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що 17 червня 2011 року складено відповідний актовий запис № 19. Наведене підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 виданим виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області.

За життя ОСОБА_2 , а саме 18 червня 2009 року склав заповіт, посвідчений секретарем Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області Ляпко Г.В., згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом буде мати право заповів ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 , у встановлений законодавством строк, спадщину прийняв ОСОБА_1 . Наведене підтверджується заявою за №716 від 12 липня 2011 року, що зареєстрована в Бориспільській районній державній нотаріальній конторі.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим повторно 29 квітня 1911 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:001:0103 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

17 липня 2013 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що державним нотаріусом Черненко Н.Б. в листі за № 830/02-14 від 09.06.2015 року було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку необхідно надати державний акт на право власності на земельну ділянку та Витяг з державного земельного кадастру.

В серпні 2020 року позивач отримав завірену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 906722 виданого 30.12.2008 року на ім`я ОСОБА_2 , згідно якого він був власником земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, з кадастровим номером :01:001:0103.

26 березня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було укладено договір купівлі-продажу серії ВМА № 417369, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Кузьміченко А.П., згідно умов якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_4 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0103, що становить 0,1500 га забудованих земель, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-021 від 25.06.2021 року, ОСОБА_2 належала земельна ділянка яка знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:001:0103.

Однак, із вищевказаного Витягу вбачається, що державна реєстрація земельної ділянки відбулася 17.09.2015 року, тобто вже після смерті ОСОБА_2 .

Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як встановлено ч.1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, а також на права на земельну частку (пай) є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості).

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно частини 1 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка є сформованою і може бути об`єктом цивільних прав та належить до спадкового майна померлого ОСОБА_2 . Позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього на дану земельну ділянку, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 79, 79-1, 125, 152 Земельного Кодексу, ст. ст. 373, 1218, 1220, 1225 ч. 1 ст.1268, ст.1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1, 1297 ЦК України, ст. ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" ст. ст. 2, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:001:0103 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 16 червня 2022 року.

Суддя Л. В. Яковлєва