КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 761/3464/20-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5218/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючий - Немировська О.В.,

судді - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.

секретар - Лащевська Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс банк» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Агропросперіс банк» - Пашинова Ігоря Валентиновича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року,

встановив:

у січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому відповіді про розгляд його заяви від 03.12.2019 та зобов`язати відповідача письмово повідомити його про результати перевірки заяви від 03.12.2019.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року позов було задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року було внесено виправлення в рішення суду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник відповідача - Пашинов І.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права.

В поясненнях щодо апеляційної скарги позивач вказує, що в його позовній заяві не йдеться про порядок виконання судових рішень та про відсутність у позивача інформації щодо виконання судових рішень, про виконання судового рішення від 13.02.2019 по справі №761/33170/18, він звернувся до суду за захистом особистих прав та інтересів як вкладник АТ «Агропросперіс банк» і суд не вийшов за межі змісту позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 23.06.2022, позивач не з`явився, був належним чином повідомлений 10.06.2022 про місце, день і час судового засідання. Представник відповідача - Пашинов І.В. направив до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що 03.12.2019 він направив поштовим зв`язком заяву відповідачу, в якій вимагав добровільно виконати належним чином судові рішення від 13.11.2018 та від 13.02.2019. Позивач вказував, що 11.03.2019 начальник Управління операційного обслуговування клієнтів Сухорукова О. протиправно відмовилась прийняти та зареєструвати його заяву про виконання судового рішення від 11.03.2019. Заступник начальника Управління операційного обслуговування клієнтів Бишовець Л. 13.11.2019 протиправно відмовилась прийняти та зареєструвати дві заяви щодо виконання судових рішень від 13.11.2019. В зв`язку з цим позивач просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача та зобов`язати його вчинити дії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року позов було задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 03.12.2019. В порушення вимог Закону України «Про звернення громадян» відповідач письмової відповіді не надав, будь-яких повідомлень про продовження терміну розгляду цієї заяви позивачу не направив.

Вказаний висновок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовано обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до чч. 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

Ухвалюючи оскаржувані рішення суд першої інстанції вказаних вимог норм процесуального права не дотримався, не з`ясував які є фактичні дані, що мають значення для вирішення справи, не визначився які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, з якого приводу звертався позивач до відповідача, не проаналізував заперечення, які були надані представником відповідача.

В заяві від 03.12.2019, яка була направлена відповідачу поштовим зв`язком, ОСОБА_1 вимагав добровільно виконати належним чином судові рішення від 13.11.2018 та від 13.02.2019.

Назву відповідача з Публічного акціонерного товариства «Агропросперіс банк» 22 жовтня 2018 було змінено на Акціонерне товариство «Агропросперіс банк» згідно з рішенням №4 єдиного акціонера банку.

Як видно з матеріалів справи, 13 листопада 2018 року Шевченківським районним судом м. Києва у справі №761/28762/18 було ухвалено рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1 , визнано дії ПАТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018, розірвання договору № 2601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , неправомірними та зобов`язано ПАТ «Агропросперіс Банк» вчинити дії щодо належного виконання умов договору № 055820 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018 року та договору № 2601 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2018 року було стягнуто з ПАТ «Агропросперіс банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Вказане рішення набрало законної сили 21.02.2019. Виконавчий лист Шевченківським районним судом м. Києва було видано 20.03.2019. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полісмак О.О. було відкрито виконавче провадження №62423071.

Також 21.03.2019 Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 в сумі 704 грн. 80 коп. Вказане рішення було виконано в повному обсязі і 16.04.2020 постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження №61119563 було закінчено в частині стягнення коштів в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2019 року у справі №761/33170/18 було задоволено частково позов ОСОБА_3 та визнано дії АТ «Агропросперіс Банк» щодо розірвання договору № 055819 банківського вкладу фізичної особи "Класичний" від 05.04.2018, розірвання договору № 2701 банківського рахунку фізичної особи від 05.04.2018 та закриття рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , неправомірними, стягнуто з АТ «Агропросперіс Банк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Рішення набрало законної сили 30.10.2019.

По вказаній справі 06.12.2019 Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення коштів, за яким відкрито виконавче провадження №611193381. Відповідно до постанови старшого державного виконавця вказане виконавче провадження було закінчено 16.04.2020.

Згідно положень ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. В п. 1 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, закріплено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Таким чином, заява позивача від 03.12.2019 стосувалась виконання рішень Шевченківського районного суду м. Києва, що регулюється Законом України «Про виконавче провадження».

В ст. 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян»).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян»).

Суд першої інстанції, пославшись на положення ст. 1, 19 та 20 Закону України «Про звернення громадян», не звернув уваги на положення ст. 12 вказаного Закону.

Статтею 12 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про доступ до судових рішень», Кодексом адміністративного судочинства України, законами України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про виконавче провадження».

В постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року (справа № 552/317/20) міститься правовий висновок, згідно якого порядок розгляду заяв, встановлений Законом України «Про звернення громадян», не поширюється на звернення позивача, порядок розгляду якого встановлений іншим законодавством. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року (справа №552/313/20).

Положеннями ст. 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Агропросперіс банк» - Пашинова Ігоря Валентиновича задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Агропросперіс банк» про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 23 червня 2022 року.

Головуючий

Судді