Провадження №2/521/1020/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Черненко Я.О., Шагаки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальової Лідії Іванівни про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальової Лідії Іванівни, в якому просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13 серпня 2020 року, винесену державним нотаріусом Малиновської держаної нотаріальної контори у місті Одеса Михальовою Лідією Іванівною, якою відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

Позов обґрунтований наступними обставинами. 02.06.1967 року за матір`ю позивача - ОСОБА_2 набуто право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою від 23.05.1967 року за реєстраційним номером 2-2611. У 2011 році громадянкою ОСОБА_3 , яка на той час була співвласником іншої частки будинку, було здійснено реконструкцію своєї частки будинку. В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до Малиновської районної адміністрації про перерахунок належних їм часток будинку. Відповідно до довідки про розрахунок ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходилось 73/100 частин домоволодіння, а ОСОБА_2 - 27/100 частин домоволодіння. 23.12.2012 року ОСОБА_3 було зареєстровано своє право власності на 73/100 частин домоволодіння. ОСОБА_2 своє право власності на 27/100 частин домоволодіння не зареєструвала та на теперішній час за нею рахується 1/2 частина, за даними КП «БТІ» ОМР. Таким чином, зареєстровані частки не складають одиницю у зв`язку зі зміною часток в домоволодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, та 16 листопада 2019 року позивач, як єдина спадкоємиця першої черги, звернулася до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 16 листопада 2019 року Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одесі заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 65069708, номер у нотаріуса 1134/2019. Державним нотаріусом було здійснено запити до КП «БТІ» ОМР та отримано листи- відповіді за №514412.36.20 від 21.01.2020 року та №518467.36 віл 02.10.2020 року. З вказаних відповідей нотаріусу стали відомі обставини щодо реєстрації за Спадкодавцем 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , реєстрації за іншим співвласником 73/100 чистин будинку та обставину, що у зв`язку зі зміною часток будинку, зареєстровані частки між співвласниками будинку не складають одиницю. У зв`язку з викладеними обставинами державний нотаріус Михальова Л.І. постановою від 13 серпня 2020 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . Позивач вважає вказану постанову незаконною та такою, що порушує її права спадкоємця, так як нотаріусом було вчинено дії, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, однак на час винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом не враховано право позивача зареєструвати право власності за спадкоємцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, яким передбачено право звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Крім того, відповідно до п. 66 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державним нотаріусом документ, що містить відомості про склад спадкоємців, позивачу не надався, тому звернутися з заявою про реєстрацію належної спадкодавцю 27/100 частки будинку АДРЕСА_1 остання не мала змоги. Позивач вважає, що так як, основною і єдиною підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу була відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, то зазначеним вище способом така підстава могла бути усунута, а сама постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є невмотивованою, оскільки в оскаржуваній постанові нотаріусом не конкретизовано який саме документ потрібно надати або яким чином усунути недоліки. Позивач не в змозі самостійно визначити подальші дії для оформлення спадщини.

В ході розгляду справи сторона позивача позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справу у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду відзив на позов, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що відповідно до вимог діючого законодавства свідоцтво про право на спадщину видається за наявністю у спадковій справі всіх необхідних документів та відомостей. Відповідно п. 4.14 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно (п. 4.15 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5).

Аналізуючи документи, подані спадкоємицею для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вищезазначеного житлового будинку, виявлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.05.1967 року, 1/2 частка будинку зареєстрована за ОСОБА_2 , що підтверджується листом № 514412.36.20, виданим Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради. Згідно вищезазначеного листа, 73/100 частин будинку зареєстровані за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Одеської міської ради 11.07.2012 НОМЕР_1 , кн. 191-стор.ЗЗ-р 12773. Дата реєстрації 23.12.2012. Таким чином зареєстровані частки між співвласниками будинку не складають одиницю в зв`язку із зміною частко будинку. Адже, після розрахунку ідеальних часток домоволодіння під АДРЕСА_1 , затвердженого розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.03.2012 за№ 147/01-06 було встановлено, що у фактичному користуванні ОСОБА_2 , знаходиться в житловому будинку літ. «А»: 2-1 кухня пл. 9.0 кв. м, 2-2 житлова пл. 25,3 кв. м, 2-5 ванна пл. 2,6 кв. м, 2-6 вбиральня пл.1,5 кв. м., 2-7 комора пл. 2,3 кв. м, 2-8 коридор пл 8,8 кв. м, житловою площею 25,3 кв. м, загальною площею 49,5 кв. м., гараж літ. «Б», навіс літ. «Г», Ѕ мостіння І, Ѕ огорожі № 1,4,7, що складає 27/100 частин домоволодіння ОСОБА_2 необхідно було переоформити правовстановлюючі документи у відповідності до діючого законодавства згідно вищезазначеного розпорядження. Проте, ОСОБА_2 цього не зробила. Таким чином необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документ відсутній, і задовольнити прохання позивача на цей час не надається можливим. У зв`язку з вищезазначеним позивачу була видана вмотивована постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

02.06.1967 року за матір`ю позивача - ОСОБА_2 набуто право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, посвідченого П`ятою Одеською державною нотаріальною конторою від 23.05.1967 року за реєстраційним номером 2-2611 (а. с. 13).

Власником іншої Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 , яка здійснила реконструкцію своєї частки будинку, що зумовило звернення співвласників до Малиновської районної адміністрації про перерахунок належних їм часток будинку.

Відповідно до довідки про розрахунок ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вих. № 308852.70 від 25.11.2011 року, виданої КП «ОМБТІ та РОН», у фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходилось 73/100 частин домоволодіння, а ОСОБА_2 - 27/100 частин домоволодіння (а. с. 16).

Із відповіді КП «БТІ» Одеської міської ради від 21.01.2020 року за № 514412.36.20 вбачається, що 23.12.2012 року ОСОБА_3 було зареєстровано своє право власності на 73/100 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Одеської міської ради від 11.07.2012 року, САЕ 672465. ОСОБА_2 своє право власності на 27/100 частин домоволодіння не зареєструвала та на теперішній час за нею рахується 1/2 частина, за даними КП «БТІ» ОМР. Таким чином, зареєстровані частки не складають одиницю у зв`язку зі зміною часток в домоволодінні (а. с. 20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що складено відповідний актовий запис № 1281 від 26.01.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ) (а. с. 11).

ОСОБА_1 , як дочка ОСОБА_2 та спадкоємиця першої черги, звернулася до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, та 16.11.2019 року було зареєстровано спадкову справу № 1134/2019 щодо майна померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а. с. 12).

Державним нотаріусом було здійснено запити до КП «БТІ» ОМР та отримано листи- відповіді за №514412.36.20 від 21.01.2020 року та №518467.36 віл 02.10.2020 року, з яких вбачаються обставини щодо реєстрації за спадкодавцем 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , реєстрації за іншим співвласником 73/100 чистин будинку та обставину, що у зв`язку зі зміною часток будинку, зареєстровані частки між співвласниками будинку не складають одиницю (а. с. 90, 91).

У зв`язку з викладеними обставина державний нотаріус Михальова Л.І., постановою від 13 серпня 2020 року відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 . Нотаріусом також роз`яснено можливість оскарження постанови до суду (а. с. 23).

Спір між сторонами виник з приводу законності та обґрунтованості підстав відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» передбачено підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій. Пунктом 2 частини 1 цієї статті встановлено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

У п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Як наголошувалось Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року № 2 можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу.

Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Главою 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до підпункту 4.1 цієї глави, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.

Згідно підпункту 4.12 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Підпунктом 4.14 цієї глави передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Отже, Законом України «Про нотаріат» передбачено обов`язок нотаріуса сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, і право нотаріуса витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Неподання таких відомостей нотаріусу є однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає, що нотаріусом було вчинено дії, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, однак на час винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом не враховано право позивача зареєструвати право власності за спадкоємцем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Суд погоджується із такими доводами позивача та вважає їх вмотивованими.

Так, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця, спадкоємець має право, відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 звернутись до державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя.

Відповідно до п. 66 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

За приписами статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус є державним реєстратором.

Із матеріалів справи вбачається, що державним нотаріусом документ, що містить відомості про склад спадкоємців, ОСОБА_1 не надався, тому звернутися з заявою про реєстрацію належної спадкодавцю 27/100 частки будинку АДРЕСА_1 остання не мала змоги.

Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно Розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради № 147/01-06 від 28.03.2012 року, затверджено розрахунок ідеальних часток у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено обов`язок ОСОБА_2 переоформити правоустановчі документи (а. с. 89).

Так як підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу була відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, то зазначеним вище способом така підстава могла бути усунута. Тобто, державний нотаріус Михальова Л.І. передчасно дійшла висновку щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

Пунктом З глави 13 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місце знаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місце знаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є невмотивованою, оскільки в оскаржуваній постанові нотаріусом не конкретизовано який саме документ потрібно надати або яким чином усунути недоліки, так як спадкоємець не повинен самостійно визначити подальші дії для оформлення спадщини за умови заведення спадкової справи.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для їх задоволення.

Керуючись Законом України «Про нотаріат», ст. 1218 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Михальової Лідії Іванівни про визнання неправомірною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії від 13 серпня 2020 року, винесену державним нотаріусом Малиновської держаної нотаріальної контори у місті Одеса Михальовою Лідією Іванівною, якою відмовлено ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 06 травня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева