Житомирський апеляційний суд
Справа №283/383/22 Головуючий у 1-й інст. Хомич В.М.
Категорія 31 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Талько О.Б.

Секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

без участі сторін

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м.Житомирі апеляційну скаргу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області

на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року, постановлену під головуванням судді Хомич В.М.,

у цивільній справі №283/383/22 за матеріалами позовної заяви керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року керівник Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року позовну заяву керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав - повернуто керівнику Коростенської окружної прокуратури.

Роз`яснено право повторно звернутись із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

У поданій апеляційній скарзі Коростенська окружна прокуратура просить вказану ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Висновки суду, на думку апелянта, є помилковими, оскільки прокуром доведено належне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Так, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, якою у постанові від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц суд під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів прокуратури здійснювати у спосб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховним судом у справі №126/786/19 від 15.01.2020.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обгрунтування підстав для представництва.

Так, міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи відповідно до статті 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» наділені повноваженням звернення до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень (пункт 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 925/929/19 (провадження № 12-11 гс21)).

Отже, незалежно від того, хто саме звернувся до суду - орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, чи прокурор, у судовому процесі (в тому числі у цивільному) держава бере участь у справі як позивач, а відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор здійснюють процесуальні дії на захист інтересів держави як суб`єкта процесуальних правовідносин.

Таким чином, фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган (незалежно від наявності в нього статусу юридичної особи) або прокурор.

Звертаючись із вказаним позовом, прокурором наведено підстави представництва прокурором інтересів держави у вказаних спірних правовідносинах, а укладення оспорюваного правочину відповідачами з єдиною метою приховати це майно від примусового відчуження для погашення грошових зобов`язань з відшкодування заподіяної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення становлять суспільний інтерес.

Тому, підстави повернення позовної заяви, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не грунтуються на вимогах закону. Доведення позовних вимог, в т.ч. наявність підстав для представництва інтересів держави прокурором, здійснюється у процесі розгляду справи, їх не доведення є підставою для відмови у позові.

Крім того, судом першої інстанції при винесенні оспорюваної ухвали провадження у справі № 283/383/22 відкрито не було, а одразу повернуто позовну заяву прокурору. Відтак, питання наявності підстав для представництва інтересів держави органами прокуратури вирішено судом без відкриття провадження у справі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що при зверненні з даним позовом до суду керівником Коростенської прокуратури не дотримано вимог абз. 3 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 4 ст. 56 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.4 ч.4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В даному випадку зі змісту позовної заяви вбачається, що керівник Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив визнанати недійсним договір дарування та скасувати державну реєстрацію прав.

Так, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3 статті 56 ЦПК України).

Як визначено у ч. 4 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

В пункті 3 статті 131-1 Конституції України закріплено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у випадках визначених цим законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції, зокрема, з метою захисту загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 ч. 3 статті 23 Закону).

Таким чином, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 37).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів прокуратури, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 50).

Відповідно до положень ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього кодексу (ч. 4 статті 56 ЦПК України).

В даному випадку прокурором при зверненні до суду було зазначено в позовній заяві, як зміст позовних вимог, так і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, фактичні дані, які виявленні при укладення оспорюваного правочину відповідачами з єдиною метою приховати це майно від примусового відчуження для погашення грошових зобов`язань з відшкодування заподіяної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення становлять суспільний інтерес. Також при зверненні прокурором було зазначено, що на виконання вимог абзацу 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомив АТ «Укрзалізниця» та Міністерство інфраструктури України про виявлений факт штучного відчуження майна з метою унеможливлення подальшого відшкодування заподіяних збитків з пропозицією розглянути питання щодо вжиття заходів реагування в судовому порядку листами, які долучено до позовної заяви.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec(2012)11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02, § 35)).

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування підстав для повернення позовної заяви.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст.367,368,376,379,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Коростенської окружної прокуратури Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2022 року скасувати.

Справу за матеріалами позовної заяви керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав направити до Малинського районного суду Житомирської області для продовження її розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бутиоскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий: судді: