Справа №591/2338/22
Провадження № 2-о/591/118/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі судді Северинової А.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про встановлення юридичного факту, -

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, у якій зазначив, що 20 грудня 2021 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо оформлення пенсії за віком. Згідно рішення № 24 від 23 грудня 2021 року у призначенні пенсії йому було відмовлено. Відповідно до вказаного рішення період його роботи в колгоспі «8 Березня» с. Довгополівка, Роменського району, Сумської області з 25 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року (відповідно записи 9, 10 трудової книжки) та період з 25 лютого 1996 року по 22 березня 1997 року (відповідно записи 13, 14 трудової книжки) не було зараховано до трудового стажу. Головним Управлінням Пенсійного фонду було надано відповідь, що вказаний трудовий стаж не може бути зарахований у зв`язку з тим, що відомостей згідно трудової книжки недостатньо. Факт того, що трудова книжка дійсно належить йому, а записи в ній про зарахування та звільнення з роботи дійсно стосуються нього підтверджується рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09 листопада 2021 року. Додатково для підтвердження факту трудових відносин з колгоспом «8 Березня» адвокатом було направлено адвокатські запити.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просить встановити факт, що він працював в колгоспі «8 Березня» с. Довгополівка, Роменського району, Сумської області з 25 липня 1984 року по 29 грудня 1991 року (відповідно записи 9, 10 трудової книжки НОМЕР_1 ) та в період з 25 лютого 1996 року по 22 березня 1997 року (відповідно записи 13, 14 трудової книжки НОМЕР_1 ).

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту трудового стажу йому необхідно для призначення пенсії за віком. У грудні 2021 року заявник звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком. Після відмови у призначенні пенсії з підстави необхідного стажу роботи, заявник звертався до Державного архіву Сумської області, Архівного відділу Роменської районної державної адміністрації, Виконавчого комітету Роменської міської ради щодо підтвердження періодів роботи, які дають право на призначення пенсії за віком.

Органи ПФУ фактично не визнали право заявника на отримання пенсії за віком та відмовилися підтвердити відповідний стаж роботи заявника в колгоспі «8 Березня».

Отримавши відмову органу, який призначає пенсії, ОСОБА_1 її в установленому законом порядку не оскаржив, а звернувся до суду із заявою про встановлення факту трудового стажу.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 цього ж Порядку за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Тобто встановлення фактів наявності трудового стажу здійснюється органами ПФУ.

Установлений нормативно-правовими актами порядок призначення пенсії передбачає і встановлення органом ПФУ відповідного факту, а рішення вказаного органу щодо призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Якщо вирішення спору має відбуватися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження.

У справі, що розглядається, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.

Вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження №14-369цс19), які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, ураховуючи, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі стосуються спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії, отже, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому у відкритті провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про встановлення юридичного факту.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.С. Северинова