Справа № 172/341/22
Провадження № 2/172/140/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2022 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участю секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач в позові зазначила, що приблизно з 2003 по 2006 роки вона проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу, при цьому періодично розходилися через непорозуміння.

10.10.2004 року від спільного сумісного проживання вона народила сина ОСОБА_3 . Біологічним батьком сина є відповідач. Відомості про батька у свідоцтві про народження були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Приблизно у 2006 році вони з відповідачем припинили сумісне проживання та розійшлися. Певний час відповідач спілкувався з сином, однак вже тривалий час він з ним не спілкується та не надає матеріальної підтримки на утримання сина. Дитина хворіє на тяжке захворювання крові, потребує пересадки кісткового мозку, постійної медикаментозної підтримки.

В 2021 році вона подавала аналогічний позов до Попаснянського районного суду Луганської області, 09.06.2021 року судом було відкрито провадження у справі 423/1374/21. Однак судом справа не була розглянута, рішення не винесено, наразі Попаснянський районний суд не здійснює правосуддя, а судове провадження фактично втрачене.

На підставі викладеного, позивачка просила суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 50% від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімума на дитину відповідного віку і не більше десяти прожитковиз мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вони обгрунтовані, справу просить розглянути у його відсутність.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивачки ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. На час народження дитини позивачка не перебувала в зареєстрованому шлюбі, що визнано сторонами.

Предметом позову в справі є визнання батьківства відповідача ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 та стягнення аліментів на утримання дитини.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першоїстатті 135 цього Кодексу.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другоїстатті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того факту, що кожен з батьків має рівний обов`язок з утримання дитини належним чином, тому суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина частково, а саме в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки позивачка подавала позов до Попаснянського районного суду Луганської області, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження від 09.06.2021 року, однак судом справа не була розглянута, рішення не винесено, наразі суд не здійснює правосуддя, а судове провадження фактично втрачене, стягнення аліментів необхідно здійснювати з 09.06.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1984,80 грн., оскільки позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Тошківка Луганської області.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімума на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку з 09.06.2021 року і до повноліття дитини., тобто ІНФОРМАЦІЯ_5 .

4. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк