Провадження № 22-ц/812/287/22Суддя першої інстанції Шолох Л.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Миколаїв Справа № 490/9449/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2 , на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду, постановлену під головуванням судді Шолох Л.М., в приміщенні цього ж суду, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Вимоги позову мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано за рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2018 року.

Дитина проживає разом з матір`ю.

Відповідач від часу фактичного припинення шлюбних відносин, так і до того, проживав окремо, так як через місяць перебування у шлюбі позивач вже почала проживати у своїх батьків.

Відповідач ухилявся як від виконання фінансового утримання родини, так і від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Не піклувався про її фізичний і духовний розвиток. Не надавав матеріальної допомоги на її утримання. Не цікавився станом здоров`я доньки та її розвитком.

Після закінчення шлюбних відносин відповідач виїхав з м. Миколаєва та за останніми відомостями проживає в м. Одеса. Місця його проживання та роботи в м. Одеса позивач не знає.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2021 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору Служби у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Передаючи справи на розгляд іншого суду, місцевий суд виходив із того, що зареєстрованим місцем проживання відповідача позивач зазначає АДРЕСА_1 , а тому дана справа згідно положень частини 1 статті 27 ЦПК України не підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва у зв`язку з чим матеріали позовної заяви слід передати на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила її скасувати і направити справу для подальшого розгляду до Центрального районного суду м. Миколаєва.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що подаючи позов до Центрального районного суду м. Миколаєва за місцем свого та дитини проживання, позивач послалась на норму статті 28 ЦПК України, де в частині 1 зазначено, що позови про стягнення аліментів , збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивач достеменно повідомила суд, що відповідач за місцем своєї реєстрації у м. Харкові не проживає. Він проживає у м. Одеса, але разом з тим своє місце проживання від неї приховує.

Крім того, позивач, як і її дитина, повністю пов`язані з м. Миколаєвом. Дитина ходить до дитячого садка у м. Миколаєві, всі належні висновки щодо правомірності позову будуть надаватися комунальними органами м. Миколаєва, висновки служби у справах дітей щодо доцільності заявлених вимог, встановлення місця проживання дитини, її забезпечення, також будуть надаватися у м. Миколаєві.

На день розгляду справи від інших учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом, де просить суд позбавити відповідача у справі ОСОБА_3 , батьківських прав відносно доньки сторін малолітньої ОСОБА_4 . При цьому в позові позивач зазначила зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей Витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 15 грудня 2021 року, інформація щодо відповідача (фізична особа) ОСОБА_3 в реєстрі територіальної громади не значиться.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до статті 378 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення

За загальним правилом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За приписами статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина 1 цієї статті).

Частина 3 цієї статті визначає, що повинна містити позовна заява, зокрема пункт 2 передбачено у позовні заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року (з подальшими змінами) місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; а місце проживання житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що місце проживання чи перебування особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Позивач в позові зазначила зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, ОСОБА_1 , звертаючись із зазначеним позовом до Центрального районного суду м. Миколаєва посилалась на приписи статті 28 ЦПК України та просила суд розглянути справу в Центральному районному суду м. Миколаєва за її місцем проживання.

Законодавець передбачив можливість вибору підсудності справ за вибором позивача, зокрема, частина 1 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

В зазначеній нормі процесуального права зазначено певний перелік позовів, які з огляду на предмет заявленої вимоги, надають право позивачу визначитись з територіальною підсудністю справи. Перелік таких позовів широкому тлумаченню не підлягає.

Як встановлено предметом заявленого позову ОСОБА_1 є вимога про позбавлення батьківських прав, відтак в даному випадку не можуть бути застосовані положення частини 1 статті 28 ЦПК України, на яку посилалася позивач при зверненні з цим позовом. Зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Жовтневого районного суду м. Харкова. З огляду на наведене доводи скарги про те, що позов ОСОБА_1 підлягає розгляду Центральним районним судом м. Миколаєва з підстав частини 1 статті 28 ЦПК України є неприйнятними.

При цьому обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, зокрема, що позивач, як і її дитина, повністю пов`язані з м. Миколаєвом, дитина ходить до дитячого садка у м. Миколаєві, всі належні висновки щодо правомірності позову будуть надаватися комунальними органами м. Миколаєва, висновки органу опіки та піклування щодо доцільності заявлених вимог також будуть надаватися у м. Миколаєві, відповідно до наведених норм процесуального закону не впливають та не враховуються судом при визначенні підсудності у спорі, де предметом позову є позбавлення батьківських прав.

Отже, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції щодо підсудності справи не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вона є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 16 лютого 2021 року.