КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/11839/18

номер провадження №22-ц/824/1679/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року /суддя Притула Н.Г./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пушкінська-14» про встановлення безстрокового сервітуту щодо частини квартири та визнання договору укладеним, -

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення безстрокового сервітуту щодо частини квартири та визнання договору укладеним. Позивач просив встановити безстроковий платний сервітут щодо частини квартири АДРЕСА_1 , яка належать ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а саме: коридор або іншу частину житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_1 , площею 24,25 кв.м. з метою отримання доступу до квартири АДРЕСА_2 ;

визнати договір між ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 щодо встановлення сервітуту на частину квартири АДРЕСА_1 укладеним у редакції, викладеній у позові.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 2 а.с. 12-20/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, проігноровано доводи позивача про те, що відповідно до експлікації 3 поверху житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , складеному за даними технічної інвентаризації, проведеної Київським міським бюро технічної інвентаризації на об`єкти нерухомого майна, сходова клітина в межах 3-4 поверхів була демонтована. В зв`язку з цим вхід/вихід до квартири АДРЕСА_4 відсутній. Власники квартири АДРЕСА_5 не надають можливість використовувати свій коридор для входу/виходу до квартири АДРЕСА_4 , тобто потрапити до своєї приватної власності ОСОБА_2 не має можливості. Відповідно до експертного висновку, встановлення варіантів проходу до квартири АДРЕСА_2 , в тому числі як через квартиру АДРЕСА_6 так і через окремий вхід/під`їзд технічно неможливо.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 19.06.2017 року.

Квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_10 (55/500 частин), ОСОБА_4 (55/100), ОСОБА_8 (55/500), ОСОБА_7 (55/100) та ОСОБА_6 (45/100) на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1993 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.2008 року,

Як встановлено судом, вхід/вихід до квартири АДРЕСА_2 зі сходової клітини відсутній - відсутня сходова клітина, що підтверджується актом від 03.04.2015 року, складеним ОСББ «Пушкінська-14» та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

У зазначеному акті встановлено, що вхід до квартири АДРЕСА_4 відбувався через коридор квартири АДРЕСА_5 .

Поряд з тим, в судовому засіданні встановлено, що прохід в квартиру АДРЕСА_4 , яка об`єднана в офісне приміщення з квартирою АДРЕСА_6 здійснюється через квартиру АДРЕСА_6 .

В той же час Актом від 26.12.2017 року ОСББ «Пушкінська-14» зафіксувала недопуск власника квартири АДРЕСА_4 у власну квартиру через квартиру АДРЕСА_5 .

Висновком експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи №1965/19-43 від 24.01.2020 року, складеним експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, що відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, з врахуванням функціонального використання приміщень станом на момент дослідження, встановлення варіантів проходу до квартири АДРЕСА_2 в тому числі як через квартиру АДРЕСА_6 так і через окремий вхід/під`їзд технічно неможливо зважаючи на те, що приміщення квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 використовуються в якості офісних (громадських) приміщень. В той же час експерт встановив, що враховуючи конструктивні та об`ємно-планувальні рішення, технічний стан та відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва приміщення квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_2 допускають встановлення варіантів проходу до квартири АДРЕСА_2 , в тому числі як через квартиру АДРЕСА_6 так і через окремий вхід/під`їзд при проведення ремонтно-будівельних робіт по відновленню його конструктивних елементів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст.401 ЦК України про те, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Частина 1 статті 402 ЦК України визначає, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

В той же час частина 3 статті 402 ЦК України визначає, що у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Водночас, діюче законодавства не надає можливості встановлення сервітуту - права користування чужою квартирою.

Крім того, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відсутня можливість відновлення сходових клітин для проходу до квартири АДРЕСА_2 .

Отже, оскільки позивач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження неможливості влаштування проходу до квартири АДРЕСА_2 , в інший спосіб як через квартиру АДРЕСА_5 у вказаному будинку, а тому оцінюючи докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, про те, що власники квартири АДРЕСА_5 не надають можливість використовувати свій коридор для входу/виходу до квартири АДРЕСА_4 , тобто потрапити до своєї приватної власності ОСОБА_2 не має можливості, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що купуючи зазначену нерухомість у 2017 році, ОСОБА_2 був обізнаний про специфіку здійснення входу/виходу. Вказані приміщення фактично використовуються сторонами у справі як офісні приміщення. Водночас, знаючи про специфіку власності, позивач в даному випадку намагається нав`язати власникам суміжних квартир власний порядок користування їх власністю, оскільки домовленостей сторонами не досягнуто.

Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду, позивач надав суду інвентаризаційний план третього поверху будинку АДРЕСА_3 станом на 2005 рік. /а.с. 28/

На вказаному плані видно, що у квартири АДРЕСА_4 існувала власна сходова клітина для входу/виходу. У квартир АДРЕСА_5 і АДРЕСА_6 наявна друга сходова клітина з іншої сторони.

Зі вказано плану жодним чином не вбачається того, що власник квартири АДРЕСА_4 будь-яким чином здійснював прохід через квартиру АДРЕСА_5 .

Водночас, відповідно до експертизи проведеної у справі, на час натурного обстеження експертом встановлено, що будь-яка перегородна між квартирою АДРЕСА_4 та квартирою АДРЕСА_6 відсутня, тобто на даний час це приміщення однієї групи. Окремий вхід до приміщень квартири АДРЕСА_4 відсутній так як сходова клітина входу до даної квартири зруйнована до другого поверху.

Встановлено, що на даний час вхід до квартири АДРЕСА_4 можливий тільки через приміщення квартири АДРЕСА_6 та АДРЕСА_5 . При цьому приміщення квартири АДРЕСА_5 відокремлені від об`єднаних приміщень квартир АДРЕСА_6 та АДРЕСА_4 дверним прорізом. /а.с. 179/

Крім того, в експертному висновку вказано на те, що квартира АДРЕСА_6 складається з приміщень, які закінчені будівництвом, при цьому група приміщень квартири АДРЕСА_6 має окремий вхід. /а.с. 179 зворот/

Апеляційний суд наголошує на тому, що позивач, звертаючись до суду, не надав жодного аргументованого доказу неможливості відновлення сходової клітини з квартири АДРЕСА_4 або здійснення проходу до неї через квартиру АДРЕСА_6 , зважаючи на те, що експертом при виході на місце встановлено, що це одна група приміщень. Не надано доказів і того, що колишній власник квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_11 будь-яким чином здійснював прохід до своєї квартири через квартиру АДРЕСА_5 .

Крім того, заявляючи вимогу щодо встановлення сервітуту на коридор або іншу частину житлового приміщення (квартири) АДРЕСА_5 , позивачем не конкретизовано площі сервітуту, та не уточнено щодо чого має бути надано сервітут, аналогічний предмет сервітуту зазначено і у договорі, тобто не визначено предмету позову з урахуванням дійсного інвентаризаційного плану, зокрема на момент придбання позивачем власності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: