Провадження № 2-о/727/111/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Філатової К.А.,

представника заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 проживала у АДРЕСА_1 .

Через неможливість матері самостійно обслуговувати себе, у 2017 році він переїхав до неї в АДРЕСА_1 , де вони разом проживали однією сім`єю до дня її смерті.

28.08.1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого належну їй квартиру у АДРЕСА_1 заповіла своєму синові ОСОБА_2 .

Заявник звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_3 . Однак, постановою державного виконавця від 17.12.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Він, як спадкоємець, у встановлений законом строк після смерті матері не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав себе таким, який своєчасно її прийняв, так як постійно проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Наведені обставини перешкоджають заявнику належним чином оформити спадщину, яка відкрилась після смерті його матері, а тому у нього виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом із матір`ю на час її смерті.

Просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини: ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Заявник у судове засідання не з`явився.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та підтвердив, викладені в ній обставини. Просив суд заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Київської міської ради у судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши вступне слово представника заявника, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Положеннями ст.315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його матір`ю, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 зазначено ОСОБА_3 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 25.05.2021 року (а.с.11).

28.08.1995 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом 14-ої Київської державної нотаріальної контори Аракелян О.І. 28.08.1995 року, зареєстровано в реєстрі за №3-4063. Відповідно заповіту, ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_2 (а.с.12).

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 02.04.1993 року квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.13).

Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Дубенко А.О. від 17.12.2021 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , так як ОСОБА_2 було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.14).

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Так, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Отже, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у заяві підтверджуються, а тому вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для одержання свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 11-13, 76-81, 89, 12, 13, 89, 257, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини: ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Я.В. Одовічен