Справа № 461/6978/21 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/4392/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

З участю адвоката Пащука А.І. на стороні позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 461/6978/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пащука Артема Ігоровича на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Киівського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович,- про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

20 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до АТ «Ідея Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського МНО Остапенко Є.М. про визнання виконавчого напису, реєстровий номер № 8035, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості в сумі 58 152,94 грн. за кредитним договором № R01.00108.006017674 від 29.11.2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ним таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 16 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пащук А.І.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його незаконним, таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не переконався у безспірності заборгованості по кредитному договору. Відповідачем не надано нотаріусу виписку по кредитному договору із іншими бухгалтерськими документами, не надано нотаріально посвідченого договору. Позивач по справі не отримував від відповідача нотаріально посвідченої Вимоги щодо дострокового повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитом із зазначенням суми заборгованості.

Зазначає, що пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Посилається на правові висновки Верховного Суду.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду, постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача-адвоката Пащука А.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 21.11.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Ідея-Банк» було укладено кредитний договір № R 01.00108.006017674 згідно якого Банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 48 979,47 грн., а позичальник зобов`язався одержати і повернути його разом з процентними платежами ( процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами Кредитного договору.

Вимоги про дострокове погашення боргу позивач ОСОБА_1 не отримував.

На підставі кредитного договору № R01.00108.006017674 від 29.11.2019 року, укладеного мід ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. 16.02.2021 року вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №8035 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 58 152,94 грн.

За приписами статтей 15,16 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами визначено Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5.

За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2 , 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999р.№ 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

У відповідності до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. № 1172, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сумм, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постанова КМУ №662 від 26.11.2014 року, якою було затверджено перелік документів для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, скасована постановою Киівського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 та залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

Відтак, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а також бути безспірним.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вказані висновки підтверджено судовою практикою у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

На момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (16.02.2021 року), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку № 1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому з врахуванням приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не має законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а відтак, виконавчий напис не може бути підстаою для відкриття виконавчого провадження, адже нечинні акти цивільного законодавства не породжують прав та обов`язків.

Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, у простій письмовій формі.

Вчиняючи виконавчий напис про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин-кредитних договорів, нотаріус не перевірив чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який зазначається у Переліку, затвердженому постановою КМУ 29.06.1999 року № 1172.

Суд першої інстанції не перевірив зазначених вище обставин справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи внаслідок чого судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 п.п. 3,4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції,обставинам справи; п.4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст.137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Представник позивача Кічули Д.Л. просить стягнути 8 000,00 грн. за надання правничої допомоги. Враховуючи предмет спору, участь адвоката при виготовленні процесуальних документів та участь у судових засіданнях, колегія суддів вважає, що до оплати підлягає 5 000,00 грн. витрат за надання позивачу правничої (професійної) допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, -суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16.11.2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Пащукка А.І. задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 16.02.2021 року за реєстровим номером № 8035, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № R 01.00108.006017674 від 29.11.2019 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ: 336310) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати по оплаті судового збору за позовну заяву та за апеляційну скаргу в розмірі 2270,00грн. та витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 5 000,00 тисяч гривень.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 27 червня 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк