Справа № 515/86/22
Провадження № 2/515/344/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Комерзан Л.І.

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягу- вати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, посилаючись на наступні обста- вини.

З 2014 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від спільного проживання має неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прізвище та по батькові дитини були внесені до актового запису про народження дитини зі слів матері, так як шлюб між ними не був зареєстрований. Після розір- вання стосунків з відповідачем дочка залишилася біля неї і знаходиться на повному її утриманні. Спочатку відповідач допомагав їй матеріально, надавав кошти на утриманні дитини. На даний час він матеріальної допомоги їй з дочкою не надає, не турбується про добробут, не забезпечує дочку необхідними речами. Дочка знаходиться на повному її утримані, вони перебувають у скрутному матеріальному становищі, хоч вона і працює. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від вико- нання батьківських обов`язків по матеріальному забезпеченню дитини, вона змушена звернутися до суду з цією позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала (а.с.13).

Відповідач до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14), відзиву на позов суду не надав.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому Татарбунарським районним відділом державної реєст- рації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 160, зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.4).

Згідно копій довідок про реєстрацію місця проживання особи (а.с.2, 3) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 21.06.2016 р., а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 03.02.2006 р. заре- єстровані по АДРЕСА_1 до теперішнього часу.

Відповідно до ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на по ходженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в по- рядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.122 ЦК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та до- кумента закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

В силу ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після на родження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Стаття 128 СК України передбачає визнання батьківства за рішенням суду та визначає, що за ві- дсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дити- ни може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуа- льного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлю- бі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Як видно з наданих матеріалів, батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записаний ОСОБА_4 , відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері, позивача ОСОБА_1 .

Доказів того, що батьківство відповідача ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 вс- тановлено рішенням суду позивач не надала. Отже, батьківство відповідача стосовно малолітньої ОСОБА_3 у встановленому ст.121 СК України порядку позивач не довела.

Як передбачено ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Зміст наведеної норми у своєму взаємозв`язку із положеннями ст.121 СК України дає підстави для висновку, що обов`язок по утриманню дитини покладається на особу (батька, матір), щодо якої доведено походження дитини.

Оскільки батьківство відповідача стосовно малолітньої ОСОБА_3 не доведено, відомості про батька дитини вчинені зі слів матері в порядку ч.1 ст.135 СК України, тому суд не вбачає зако- нних підстав вважати, що у відповідача виникли права та обов`язки батька відносно цієї дитини, у тому числі по її утриманню.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім ви- падків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених ви- мог до відповідача належними, допустимими та достовірними доказами, оскільки обов`язок утри- мувати дитину виникає у батьків, а у цій справі факт батьківства відповідача стосовно дитини по- зивача не доведено.

Таким чином, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121-123 СК України, ст.ст.76-81, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко С.В.