Ухвала

28 червня 2022 року

м. Київ

справа № 344/14051/21

провадження № 61-5639ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого

2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради (далі - КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07 грудня 2020 року приблизно о 6 год 40 хв на вул. Вовчинецькій у м. Івано-Франківську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю тролейбуса АКСМ-321, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який належить КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради, та транспортним засобом марки «Peugeot Expert», реєстраційний номер

НОМЕР_2 , під його керуванням. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 грудня 2020 року винною у настанні вказаної дорожньо-транспортна пригоди визнано водія тролейбуса ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Для визначення розміру завданої шкоди, ним було замовлено проведення експертного дослідження. Згідно з висновком експертного дослідження

№ УД-19/109/13/3-32АВ/20 від 16 січня 2021 року вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнта фізичного зносу, становить 80 568,16 грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія тролейбуса була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та добровільного страхування від нещасних випадків на транспорті, згідно з яким ліміт відповідальності становить 16 000 грн, франшиза 2 600 грн. Зі страховою компанією було узгоджено суму страхового відшкодування в розмірі

13 400 грн, однак вказана сума йому не виплачена. З КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради досудове врегулювання спору не відбулось.

Щодо визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради, то у висновку експертного дослідження № УД-19/109/13/3-32АВ/20 від 16 січня 2021 року експерт не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, тобто даний висновок не є належним та допустимим доказом у цивільній справі. Тому ним було замовлено проведення автотоварознавчої експертизи. Згідно з висновком експерта

№ 833/21 від 09 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Expert», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на момент дорожньо-транспортна пригоди становить 110 398,15 грн.

Посилаючись на вищевказане, позивач просив стягнути з КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради матеріальну шкоду, яка не покривається страховою виплатою, у розмірі 96 998,15 грн та з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 13 400 грн.

28 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про відмову від позовної вимоги про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування в розмірі 13 400 грн, посилаючись на те, що страхова компанія в добровільному порядку виплатила йому вказану суму страхового відшкодування.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 : 96 998,15 грн - відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн - витрат на професійну правничу допомогу, 2 500 грн - витрат пов`язаних із залученням експерта та 969,98 грн - витрат по оплаті судового збору.

21 червня 2022 року КП «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради, засобами поштового зв`язку, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2022 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій справі є відшкодування матеріальної шкоди. Вказані позовні вимоги є майновими, оскільки позивач визначив їх у грошовому вимірі. Тобто ціна позову становить 110 398,15 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Разом з тим, касаційна скарга містить посилання на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, якими визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб,

так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Посилаючись на існування зазначених вище обставин, заявником не наведено жодних аргументів і не додано до касаційної скарги будь-яких доказів, які б підтверджували те, що касаційна скарга підлягає перегляду Верховним Судом на підставі підпунктів «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі, без належного обґрунтування таких обставин, не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи в суді касаційної інстанції.

Підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Наведене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Зазначення у постанові Івано-Франківського апеляційного суду

від 09 червня2022 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 22 лютого 2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Електроавтотранс» Івано-Франківської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська