СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/121/22
ун. № 759/5787/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансвова компанія "Аланд", треті особи: Приватний нотаріус Горай О.С., Приватний виконавець Малкова М.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 подала до Святошинського районного суду м. Києва позов доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фінансвова компанія "Аланд", треті особи: Приватний нотаріус Горай О.С., Приватний виконавецьМалкова М.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення при вчиненні такого виконавчого напису ЗУ "Про захист прав споживачів" та вчинення такого напису на забороненому долкументі, за відсутності безспірності боргових зобов"язань, тощо. Разом з позовом позивачем була подана заява про забезпечення такого позову, шляхом зупинення стягнення.

Для з"ясування питання підсудності заявленого спору, судом було зроблено відповідний запит щодо реєстрації місця проживання позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до положень п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК ( 1618-15 ), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначив Пленум ВСУ в Постанові від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. (справа № 183/5864/17-ц) саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не являється основою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, дослідивши матеріали самого позову, дійшов висновку про відмову в задоволенні такої заяви.

Так, в поданій заяві представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить вимогу про зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 63698283. Згідно п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України зупинення стягнення можливе на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку за умов доведеності, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

У позові зазначено, що стягнення з пенсії позивача відбуваються саме в рамках виконавчого провадження № 63698283, яке стосується саме виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом, яке тепер оскаржують до суду, проте доказів цьому суду надано не було. На час розгляду заяви про забезпечення позову неможливо ідентифікувати, що стягнення з пенсії позивача відбуваються саме за вказаним виконавчим провадженням № 63698283. Надана суду копія виписки ГУ Пенсійного фонду Украни в м.Києві не містит ані номеру виконавчим провадженням, ані будь-яких інших реквізитів достатніх для ідентифікації.

Крім того, у позові зазначено, що в рамках виконавчого провадження № 63698283 відбуається стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансвова компанія "Аланд" суми заборгованості саме за виконавчим написом нотаріуса, який оскаржується ОСОБА_1 в рамках поданого суду позову, що в свою чергу має бути встановлено судом для застосування п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України. Проте, і такі твердження не підтвердженні належними доказами, оскільки зазначені у позові та заяві про забезпечення позову дані не містять ані номеру, ані дати оскаржуваного виконавчого напису, ані будь-яких інших реквізитів. Сам виконавчий напис нотаріуса суду також не надано, доказів неможливості його отримати ОСОБА_1 , яка є стороною виконавчого провадження суду також не надано, тоді як заява про витребування судом доказів має відповідати вимогам ст. 84 ЦПК України.

Із наданого суду витягу з реєстру боржників вбачається, що дійсно існує таке виконавче провадження № 63698283 де стягувачем є "Фінансвова компанія "Аланд", а боржником ОСОБА_1 , проте ідентифікуючі реквізити підстав відкриття такого виконачого провадження відсутні. Крім того, в підтвердження позоних вимог суду не надано ані копії оскаржуваного виконавчого напису з якого б було видно правовідносини, ані сам кредитний договір, копія якого має бути у позивача, з огляду на що встановити наразі достатність підстав для забезпечення позову немає.

Як визначив Пленум ВСУ в Постанові від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; Керуючись ст. 149- 153 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Коваль О.А.