Номер провадження: 22-ц/813/6823/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/33624/21

Номер апеляційного провадження № 22-ц/813/6823/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські Електромережі», 2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія»,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські Електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою адвоката Притули Анастасії Сергіївни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Луняченка В.О. 16 березня 2022 року, про забезпечення позову,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить: 1) визнати незаконними дії АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» по відключенню 06.10.2021 року споживача ОСОБА_1 від постачання електричної енергії за адресою - м. Одеса, Фонтанська дорога 98/Д; 2) зобов`язати АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» укласти договір із споживачем ОСОБА_1 про постачання та розподіл електроенергії за адресою - АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язати АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» здійснити планову повірку засобу комерційного обліку, встановленого у житловому будинку позивача за адресою - АДРЕСА_1 , на підставі показників якого ОСОБА_1 сплачувались кошти на особовий рахунок НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; 4) зобов`язати АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» зробити перерахунок заборгованості, що виникла по особистому рахунку № НОМЕР_3 , після реєстрації за ОСОБА_1 07.05.2019 року права власності на садовий будинок за адресою - АДРЕСА_1 , внаслідок споживання електричної енергії сторонніми особами (а. с. 1 - 3, 16 - 20, 33 - 42).

2.3 Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій, з урахуванням уточнень заяви, остаточно просить зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі» ( м. Одеса, вул. М. Боровського, 28-б) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ( м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88) за власний рахунок відновити електропостачання споживачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, АТ «ДТЕК Одеські електромережі» відключило його будинок від електропостачання, що чинить здоров`ю позивача відповідні негативні ризики (а. с. 87 93, 95).

1.2 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2022 року задоволено вищевказану заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Зобов`язано Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі» ( м. Одеса, вул. М. Боровського, 28-б) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ( м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88) за власний рахунок відновити електропостачання споживачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає із фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що їх незастосування призведе до ускладнення ефективного поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Так, позивач обмежений у користуванні у повному обсязі належною йому власністю садовим будинком за його цільовим призначенням, указане обмеження є триваючим, що в свою чергу може завдати шкоди правам і законним інтересам позивача.

06.03.2022 року, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, пов`язаного із воєнною агресією Російської Федерації, Уряд України прийняв постанову, згідно якої заборонено нарахування стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, річних відсотків у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги, а також заборонено припиняти надання комунальних послуг у разі їх несплати або оплати в неповному обсязі.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача, оскільки після відновлення енергопостачання, спожита позивачем електроенергія, що буде одержана від оператора малої системи розподілу, повинна фіксуватися приборами обліку споживача та сплачуватися її вартість згідно тарифів.

На думку місцевого суду указаний вид забезпечення позову є єдиним ефективним способом запобігти можливим порушенням прав позивача до вирішення спору по суті (а. с. 101 - 104).

1.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Притула А.С., діюча від імені ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про забезпечення позову.

1.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) суд, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; 2) застосовані заходи забезпечення позову не є співмірними з вимогами позову, оскільки не можуть призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; 3) договірні відносити між позивачем та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» відсутні, що свідчить про не можливість застосування пп. 4 п. 7.1 ПРРЕЕ; 4) суд не взяв до уваги, що вимоги заяви про забезпечення позову частково співпадають з вимогами позовної заяви (а. с. 121 - 126).

1.5 Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали з огляду на правила, встановлені ПРРЕЕ. Вказує на низку порушень його прав, як на його думку, незаконними діями відповідача. Зазначає про необхідність відхилення доводів апеляційної скарги з огляду на незадовільний стан здоров`я позивача.

1.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.04.2022 вищевказану апеляційну скаргу залишено без руху. Витребувано з Київського районного суду м. Одеси виділені матеріали по даній справі. Витребувано з Київського районного суду м. Одеси відомості про отримання копії ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2022 року та/або відомостей щодо ознайомлення з матеріалами справи відповідачем, тощо (а. с. 134 134 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.04.2022 рокувідкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою (а. с. 144 144 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.04.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Притули А.С., діючої від імені ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», про зупинення дії ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2022 року (а. с. 145 145 зворотна сторона).

20 квітня 2022 року до апеляційного суду надійшли виділені матеріали по даній справі з відомостями про отримання копії ухвали Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2022 року відповідачем (а. с. 148).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.04.2022 року підготовку справи до розгляду закінчено. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 150).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.06.2022 року визначено розгляд справи, призначений на 16.06.2022 року, провести в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник відповідача адвокат Калініченко С.М. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники цивільної справи у судове засідання не з`явилися. Повідомлені належним чином, причини не явки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені питання про забезпечення позову, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим справу розглянути за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні,обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Притули А.С., діючої від імені ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», не підлягає задоволенню.

3.2 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам законодавства, з огляду на наступне.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 9 частини 1 статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову відповідає зазначеним вимогам.

Згідно висновкам об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16 серпня 2018 року по справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В позовній заяві позивач заявляє вимоги про: 1) визнання незаконними дії АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» по відключенню 06.10.2021 року споживача ОСОБА_1 від постачання електричної енергії за адресою - м. Одеса, Фонтанська дорога 98/Д; 2) зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» укласти договір із споживачем ОСОБА_1 про постачання та розподіл електроенергії за адресою - АДРЕСА_1 ; 3) зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» здійснити планову повірку засобу комерційного обліку, встановленого у житловому будинку позивача за адресою - АДРЕСА_1 , на підставі показників якого ОСОБА_1 сплачувались кошти на особовий рахунок НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; 4) зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» та ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» зробити перерахунок заборгованості, що виник по особистому рахунку № НОМЕР_3 , після реєстрації за ОСОБА_1 07.05.2019 року права власності на садовий будинок за адресою - АДРЕСА_1 , внаслідок споживання електричної енергії сторонніми особами.

У вищевказаній заяві про забезпечення позову позивач просить зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі» ( м. Одеса, вул. М. Боровського, 28-б) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» ( м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88) за власний рахунок відновити електропостачання споживачу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, вимоги заяви про забезпечення позову є такими, які запобігають порушенню прав позивача, зокрема у разі задоволення позову, тому є співмірними з позовними вимогами.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо не співмірності вимог заяви про забезпечення позову з вимогами позову є безпідставними.

Враховуючи, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач є співмірним із заявленими ним вимогами, суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову, врахував, що на стадії невирішеного спору між позивачем та відповідачем існує реальний ризик впливу відповідача на позивача шляхом подальшого довготривалого припинення постачання електричної енергії, від якої залежить життєзабезпечення житла позивача.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що згідно ч. 4 п. 7.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

За наявними матеріалами встановлено, що провадження у справі відкрито, що є підставою для відновлення електропостачання.

З огляду на вищевикладене інші доводи апеляційної скарги є неспроможними, а отже не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.

3.4 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевказаного доводи апеляційної скарги адвоката Притули А.С., діючої від імені ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», є недоведеними, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є справедливою, законною та обґрунтованою. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Притули А.С., діючої від імені ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», відсутні.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 353, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову, після її перегляду в апеляційному порядку, може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Притули Анастасії Сергіївни, діючої від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2022 року про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 червня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе