Справа № 431/3041/21
Провадження № 22-ц/810/768/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н. В.,

суддів: Кострицького В. В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря

судового засідання: Кузьменко А.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року, ухвалене у складі судді Форощука О. В. в приміщенні того ж суду у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа - Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Старобільського районного суду Луганської області про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа - Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, яку мотивувала тим, що 20.11.2071 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружжя постійно мешкало однією сім`єю в м. Суходільську Краснодонського району. У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області вони виїхали на територію, що контролюється українською владою, де зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи в м. Старобільську за однією адресою по АДРЕСА_1 та, як пенсіонери стали на облік до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області. Під час перевірки адреси тимчасового проживання у м. Старобільську, УСЗН скасував дію довідки ВПО її чоловіка та виплата пенсії була зупинена. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер у м. Суходільську, рішенням суду був встановлений факт його смерті. Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина, вона є спадкоємцем після померлого, що підтверджує факт спільного проживання однією сім`єю та факт шлюбних відносин. Крім того факт спільного проживання однією сім`єю підтверджується також довідкою УЖО м. Суходільськ та актом про фактичне проживання з її чоловіком на час його смерті. Заявниця отримує пенсію в розмірі 2582 грн, у зв`язку із чим вона фактично знаходилась на утриманні свого чоловіка. ОСОБА_2 отримував пенсію в розмірі 17120 грн, яка значно перевищує пенсію заявниці, дана пенсія була постійним і основним джерелом засобів до існування. Після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулась до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про перехід на пенсію чоловіка, у зв`язку із втратою годувальника. Однак, Управлінням їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту знаходження на утриманні. Встановлення вказаного факту заявниця обґрунтовує необхідністю її переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, що передбачено статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа - Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Луганського апеляційного суду Луганської області від 07 грудня 2021 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області в якості правонаступника Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 липня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог відмовити.

Доводами апеляційної скарги є те, що згідно реєстрацій місця проживання ОСОБА_1 та її померлого чоловіка, які наявні в довідках внутрішньо переміщених осіб, подружжя ОСОБА_3 мешкало за різними адресами. Отже, враховуючи, що місцем проживання є місце реєстрації, скаржник вважає, що ОСОБА_1 не довела факту перебування на утриманні чоловіка. Пенсія з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 Закону № 1058-ІV, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 по 21.02.2014 за євроінтеграцією та проти режиму ОСОБА_4 - незалежно від тривалості страхового стажу. Відповідно до приписів абз.2 ч.1 ст. 36 Закону № 1058-ІV батьки і чоловік (дружина) померлого, батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058-ІV. Отже, обов`язковою умовою призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є знаходження непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника на його утриманні. Після смерті чоловіка заявниця не втратила основне джерело для існування, оскільки отримує пенсію в розмірі, що перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом для осіб, які втратили працездатність, а, отже, не відноситься до кола осіб, які за Законом 1058 VI мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Сам по собі факт отримання заявницею доходу (пенсії) у розмірі меншому від розміру пенсії померлого чоловіка не є підставою для задоволення заявлених вимог. Заявницею також не надано доказів на підтвердження того, що вона потребувала постійного стороннього догляду, опіки, турботи, матеріального забезпечення і, що померлий чоловік був спроможний її надавати. суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 у справі № 668/11395/15ц, від 04.10.2017 № 344/6479/15ц та Верховного Суду у постанові від 03.06.2021 у справі № 705/3172/19.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заявниця та представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 20.11.1971 зареєстрували шлюб, що підтверджується штампом у копіях паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6,11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер у м. Суходільську.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2020 встановлений факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Краснодонського району, Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Суходільськ міста Краснодон, Луганської області, Україна.

Згідно наданих заявницею копії паспорту на її ім`я, вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 згідно довідки від 16.01.2015 № 934-10279 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 26.03.1999 Суходільським МВ УМВС України у Луганській області ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою від 16.01.2015 № 934010278 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

З довідки від 11.07.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що фактичне місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 .

Згідно копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63600896 від 17.02.2021 року та копії свідоцтва про право на спадщину від 17.02.2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 03.07.2020 становив 17120 грн, що підтверджується довідкою Відділу обслуговування громадян № 12 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 842 від 08.06.2021.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, щомісячний розмір її пенсії за грудень 2020 року - лютий 2021 року становить 2458,96 грн, з березня по травень 2021 року 2705,82 грн, що підтверджується довідкою про доходи Відділу обслуговування громадян № 12 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області № 343814.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, суд виходив з доведеності заявлених вимог.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог, але припустився помилки в частині мотивів, які стали підставою для задоволення заяви.

Свій висновок апеляційний суд обґрунтовує наступним.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).

Пунктом 2 частини 1, частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

1.Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.

2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Статтею 5 Закону № 1058-IVвизначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IVпередбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).

Аналіз норм статтей 4, 5, 10, 26, 36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Отже заявниця ОСОБА_1 , як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень ст. 26 Закону № 1058-IV, отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , проживала з ним спільно, та пенсія її чоловіка була постійним та основним джерелом для її існування.

Судом встановлено, що доходи померлого чоловіка значно перевищували по сумі доходи заявниці. (а.с.21,22).

На підтвердження спільного проживання зі своїм чоловіком на час його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 заявницею надано довідку Управління по життєзабезпеченню м. Суходільськ адміністрації міста Краснодону та Краснодонського району, так званої Луганської Народної Республіки, № 13 від 15.07.2020 та акт про фактичне проживання з померлою особою на день його смерті № 22 від 15.07.2020 Управління по життєзабезпеченню м. Суходільськ адміністрації міста Краснодону та Краснодонського району, так званої Луганської Народної Республіки, з яких вбачається, що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 , спільно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.23,24).

Місто Суходільськ, відповідно до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі.

Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр про Туреччини» (Cyprus v. Turkes) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

З урахуваням вищезазначеного, колегія суддів бере до уваги відомості, які містяться у вказаних довідці та акту, в якості доказу по справі.

Довід апеляційної скарги про відсутність факту утримання ОСОБА_1 , оскільки вона отримує пенсію в розмірі, що перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого Законом для осіб, які втратили працездатність, а, отже, не відносить до кола осіб, які за Законом 1058 VI мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, до уваги не приймається, оскільки спеціальний закон встановлює право членів сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV). Вказаний спеціальний закон не пов`язує таке право особи із розміром отримуваної ними пенсії.

Відповідно до статті 376 ЦК України підставами для зміни рішення є, зокрема: неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини.

Луганський апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 09 липня 2021 рокузмінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складенняповного тексту постанови - 11 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: