Справа № 401/3260/21; 2/401/257/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Держаної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органу досудового розслідування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Держаної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органу досудового розслідування та просить стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 лютого 2021 року він рухався на своєму автомобілі «ГАЗ-53» державний номерний знак НОМЕР_1 , який був завантажений дровами, у місті Кременчук Полтавської області та був зупинений працівниками поліції.

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні дане майно було визнане речовим доказом та вилучене у нього. В подальшому прокурор звернувся до слідчого судді Автозаводського районного суду місті Кременчука з клопотанням про арешт цього майна, проте ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання було відмовлено. Зазначена ухвала слідчого судді залишена без змін Полтавським апеляційним судом за результатом розгляду апеляції прокурора.

Він вважає, що жодних підстав для його затримання, вилучення у нього майна та внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення передбаченого ст. 356 КК України у працівників поліції не було, оскільки деревина отримана ним у лісовому господарстві на підставі товарно-транспортних накладних.

Вважає, що працівниками поліції штучно створена ситуація внаслідок якої незаконно, без будь яких підстав було вилучено його майно. Незаконність вилучення майна, на його думку, підтверджується ухвалою слідчого судді, який не знайшов підстав для його арешту.

У серпні 2021 року, після того як був направлений адвокатський запит, він дізнався, що кримінальне провадження було закрите 29 квітня 2021 року.

У зв`язку з незаконними діями працівників поліції, а саме у затриманні його майна, відкритті відносно нього кримінального провадження він зазнав моральних страждань, які полягали нервовому стресі, приниженні честі та гідності, умисному штучному створенні видимості скоєння ним злочину і необ`єктивних звернень до суду, що призвело до тривалих моральних страждань, душевного дискомфорту, безсоння, головного та серцевого болю. Виходячи із цього моральну шкоду він оцінює у грошовому еквіваленті, а саме у 100 000 грн.

Виклад позиції відповідача Головного управління Національної поліції у Полтавській області.

Відповідач Головне управління Національної поліції у Полтавській області заперечує проти заявленого позову та в обґрунтування зазначає, що дійсно у провадженні Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувало кримінальне провадження № 000262, внесене до ЄРДР 28.02.2021 року відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, яке було внесено у зв`язку із зупиненням транспортного засобу ГАЗ-53 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, який перевозив деревину.

Під час перевірки та огляду транспортного засобу, який проводився з дозволу ОСОБА_1 , працівниками поліції було виявлено, що товарно-транспортна накладна не відповідала дійсності, а деревина не мала маркувань у зв`язку з чим транспортний засіб та майно було тимчасово вилучене для проведення перевірки, визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження. Після цього процесуальний керівник у кримінальному провадженні звернувся до суду із клопотанням про арешт транспортного засобу та деревини, яка в ньому знаходилася, проте у задоволенні вказаного клопотання слідчим суддею Автозаводського районного суду м. Кременчука було відмовлено. На виконання ухвали слідчого судді 05.03.2021 року ОСОБА_1 було повернуто транспортний засіб з деревиною, про що ним власноручно була написана розписка.

Посилаючись на норми ст.ст. 93, 94, 236 КПК України відповідач зазначає, що співробітники поліції діяли в межах своїх повноважень дотримуючись вимог закону.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, на думку відповідача, відсутні правові підстави для її стягнення, а саме наявності шкоди, протиправності діяння та вини особи (осіб), які її заподіяли а також причинного зв`язку між протиправним діянням та наслідками у вигляді моральної шкоди.

Виклад позиції відповідача Держаної казначейської служби України.

Відповідач заперечує проти задоволення позову та вказує на те, що дійсно кримінальне провадження № 000262 було відкрито за фактом самоправства, підозру у кримінальному провадженні позивачу не повідомлено, у задоволенні клопотання про арешт майна відповідача було відмовлено. Жодних доказів на підтвердження факту незаконних дій відповідальних осіб, що порушують чи обмежують права та свободи громадян, позивачем не надано.

Заяви та клопотання сторін.

21 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Головного управління Національної поліції у Полтавській області. (а.с.55-61)

31 грудня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача Держаної казначейської служби України (а.с.67,68)

14 січня 2022 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 .

Процесуальні рішення ухвалені судом.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 11 жовтня 2021 року позовна заява залишена без руху для виправлення недоліків.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 26 листопада 2021 року було відкрите провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 22 березня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу по суту на 23 травня 2022 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, які зазначені у ньому. Окрім того звертають увагу суду на те, що на їх переконання, дії працівників поліції були упередженими, а саме вони завідомо незаконно затримали автомобіль позивача, штучно створили умови для цього, оскільки всі документи та транспортний засіб та на вантаж були законними, що було очевидним.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Полтавській області у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача Держаної казначейської служби України просив слухати справу без його участі та врахувавши доводи зазначені у відзиві, відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши доводи сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які склалися між сторонами.

Положеннями ст.ст. 55, 124 Конституції України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Крім того, ст.56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади або місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. Глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

При цьому, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 12.03. 2019 року в справі № 920/715/17, від 10.10.2018 року в справі № 640/3837/17; від 04.07.2018р року в справі № 638/14260/16, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Судом встановлено, що 28 лютого 2021 року за № 000262 до ЄРДР були внесені відомості за фактом виявлення транспортного засобу, який всупереч встановленому порядку перевозив деревину без належних документів. Кримінальне правопорушення попередньо кваліфіковано за ст. 356 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с.100)

27.02.2021 року громадянин ОСОБА_1 надав пояснення співробітнику поліції (а.с.101). 28.02.2022 року були допитані свідки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.104,105).

Із заяви ОСОБА_1 (а.с.106) вбачається, що він був присутнім під час опечатування його транспортного засобу, претензій до прокуратури не мав. (а.с.106)

З ухвали Автозаводського районного суду від 02.03.2021 року, яка залишена без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.04.2021 року (а.с. 5.6, 12-15) встановлено, що у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 000262 було відмовлено. Підставою для відмови у задоволенні клопотання було те що на тому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна.

На підставі цієї ухвали 05.03. 2021 року ОСОБА_1 було повернуто вилучене майно, про що він надав власноручну розписку, у якій, зокрема, вказав, що претензій щодо зберігання транспортного засобу не має. (а.с.46)

З відповіді на запит представника позивача встановлено, що 29.04.2021 року кримінальне провадження № 000262 було закрито.

Як на підставу позову позивач посилається на упереджене ставлення працівників поліції щодо нього, яке полягало в тому, що, на його думку вони завідомо незаконно затримали його автомобіль при наявності у нього належних документів на транспортний засіб та на вантаж, штучно створили умови для відкриття кримінального провадження та неправомірно звернулися до суду з клопотання про арешт його майна. Вважає, що відмова слідчого судді у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме накладення арешту на його майно є підтвердженням неправомірності дій поліцейських.

Тобто, виходячи із спірних правовідносин, останні регулюються положеннями ст.ст. 1173, 1174 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»

Водночас, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи зі змісту ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 1 Закону України «По порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», та «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Беручи до уваги зазначене, основним предметом доказування у цій справі, є протиправність дій посадових осіб Головного управління Національної поліції у Полтавській області та причино - наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями з боку працівників поліції під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 000262.

Всупереч вимогам ст.ст. 12, 78, 81 ЦПК України позивач не надав жодного доказу на підтвердження неправомірних дій (бездіяльності) процесуальних рішень посадових осіб Головного управління Національної поліції у Полтавській області. Також не підтверджено належними та допустимими доказами факт упередженого умисного завідомо незаконного затримання та вилучення його майна.

Ухвала слідчого суді, про відмову у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні № 000262, на яку посилається позивач у своєму позові, лише свідчить про реалізацію процесуальним прокурором права на звернення із клопотанням про арешт майна, передбаченим ст. 171 КПК України і не є доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб Головного управління Національної поліції у Полтавській області. Суд вважає таке твердження позивача помилковим та необґрунтованим.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства мора льна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між завданою йому шкодою, яка виразилась в певного роду моральних стражданнях, та діями з боку посадових осіб Головного управління Національної поліції у Полтавській області під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні № № 000262.

За таких обставин, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач не довів одночасної наявності трьох умов, які б слугували підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення моральної шкоди, зокрема, неправомірності дій органу, наявності шкоди та причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Судові витрати, суд розподіляє між сторонами на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір відносить за рахунок позивача, який ним сплачений до подання позову.

На підставі викладеного та ст.ст. 19,55,56,124 Конституції України, ст.ст. 23, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, Закону України «По порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», керуючись ст.ст.12, 13, 78, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, Держаної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органу досудового розслідування - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення.

Повний текст рішення буде складений 4 липня 2022 року

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Світловодським РС УДМС України в Кіровоградській області 21 лютого 2014 року, РНОКПП НОМЕР_3 , прописаний за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач1: Головне управління Національної поліції в Полтавській області, місце еєстрації: вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36000, .

Відповідач2: Державна казначейська служба України, місце еєстрації: вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш