Ухвала

29 червня 2022 року

м. Київ

справа № 589/2032/21

провадження № 61-5667ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представниці - ОСОБА_2 на постанову Сумського апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» (далі - ПрАТ «Бель Шостка Україна»), яке з 21 січня 2022 року змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Лакталіс Суми» (далі - ПрАТ «Лакталіс Суми»), про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що він перебуває з відповідачем у трудових відносинах і виконує обов`язки машиніста холодильних установок працюючих на фреоні 5 розряду, має II групу допуску з електробезпеки, однак наказом від 24 лютого 2021 року № 64 його відсторонено від роботи на період проходження навчання з електробезпеки зі збереженням середньоденної заробітної плати. Крім того, зазначеним наказом організовано для нього проведення навчання та перевірку знань з питань електробезпеки для присвоєння II групи допуску з електробезпеки, а після проведення навчання та перевірки знань з електробезпеки та присвоєння II групи допуску наказано допустити його до роботи.

Вважав, що наказ відповідача є незаконним, оскільки він вже має II групу допуску з електробезпеки, тобто роботодавець не мав права відсторонювати його від виконання посадових обов`язків.

Вказував, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у тому, що він втратив нормальні життєві зв`язки, а ситуація, яка склалася, вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Ураховуючи вищевикладене, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ ПрАТ «Бель Шостка Україна» від 24 лютого 2021 року № 64 про негайне відсторонення його від виконання посадових обов`язків на період проходження навчання з електробезпеки машиніста холодильних установок працюючих на фреоні 5 розряду зі збереженням середньоденної заробітної плати, а також стягнути 10 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Бель Шостка Україна» від 24 лютого 2021 року № 64 про негайне відсторонення ОСОБА_1 від виконання посадових обов`язків на період проходження навчання з електробезпеки машиніста холодильних установок працюючих на фреоні 5 розряду зі збереженням середньоденної заробітної плати. Стягнуто з ПрАТ «Бель Шостка Україна» на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , місцевий суд виходив з того, що відповідач мав керуватися нормами статті 46 КЗпП України, яка містить вичерпний перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, проте відсторонення на період проходження навчання вказаною нормою не передбачено. Крім того, суд вказав, що обов`язок проведення навчань покладається на роботодавця, а відтак його не проведення у встановлені строки не може ставитись у вину найманому працівнику. При цьому, наказ чи розпорядження відповідача про призначення позивачу навчань до винесення спірного наказу відсутні. Не визначений відповідачем також і кінцевий строк відсторонення. До того ж, 14 січня 2019 року позивач пройшов перевірку знань з питань електробезпеки за відповідними нормативними актами та підтвердив наявну у нього II групу допуску з електробезпеки, але незважаючи на це його до роботи не допущено. Таким чином, суд дійшов висновку, що відсторонення позивача від роботи здійснене з порушенням законодавства, а тому відповідний наказ є незаконним та підлягає скасуванню. Встановивши порушення відповідачем трудових прав позивача, зокрема щодо позбавлення права в доступі до професії, суд першої інстанції також вирішив питання компенсації позивачу за завдані моральні страждання виходячи з того, що порушення прав викликало у заявника душевні хвилювання, необхідні зусилля для відновлення свого попереднього стану, організації умов свого життя.

Постановою Сумського апеляційного суду від 25 травня 2022 року апеляційну скаргу ПрАТ «Лакталіс Суми» задоволено. Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в силу займаної посади позивач повинен кожного року проходити відповідне навчання та перевірку знань. На момент відсторонення останній раз таке навчання та перевірку знань щодо ОСОБА_1 було проведено у січні 2019 року. Відповідачем не були порушені права позивача, оскільки роботодавець навпаки виплачував йому середньоденний заробіток на час відсторонення, тобто створив йому всі необхідні умови, навіть матеріальні, з метою повноцінного, ефективного та за відсутністю будь-яких перешкод для проходження навчання і перевірки відповідних знань.

23 червня 2022 року ОСОБА_1 та його представниця - ОСОБА_2 звернулисьдо Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 25 травня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 грудня 2021 року.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга не містить посилання на необхідність вирішення питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

При цьому Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки, касаційну скаргу подано на судове рішення у справі незначної складності (малозначній справі), що не підлягає касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судове рішення у справі незначної складності (малозначній справі) підлягає касаційному оскарженню, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представниці - ОСОБА_2 на постанову Сумського апеляційного суду від 25 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Бель Шостка Україна» про визнання незаконним та скасування наказу, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний