РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 567/264/21

Провадження № 22-ц/4815/26/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання: Москалик Т.,

позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2021 року у складі судді Назарука В. А., ухвалене в м. Острог, повний текст рішення складено 05 травня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Острозького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 27.07.2018 року в розмірі 237482,06 грн. станом на 19.01.2021 року. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 19.01.2021 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 237482,06 грн., з яких: 190149,46 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 139843,91 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 50305,55 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9507,50 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 37825,10 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" 190149 грн. 46 коп. заборгованості за тілом кредиту та 2849 грн. 78 коп. витрат на сплату судового збору. В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним в частині відмови у задоволенні позовних вимог, АТ КБ "ПриватБанк" оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення суду в частині незадоволених позовних вимог ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування у тому числі щодо сплати відсотків та штрафу. Проценти нараховуються з моменту узгодження сторонами сплати процентної ставки за користування кредитними коштами. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав наявну заборгованість за договором. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про згоду з умовами кредитування. Банком надані суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Розмір наявної заборгованості відповідачем не спростовано. Укладений між сторонами договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України. Крім того, основні умови кредитування, які були дійсними на момент укладення договору, викладені в підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту, форма якого відповідає ЗУ «Про споживче кредитування», та в якому зазначено умови кредитування для кредитної картки «World Black Edition», яку отримав відповідач: - процентна ставка поза межами пільгового періоду 37,2 % річних; - процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 74,4% річних. Відповідач не спростував розмір наявної заборгованості. Суд не звернув уваги, що Банком заявлені вимоги про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України. Вважає, що суд не встановив повно та всебічно обставини справи, не встановив дійсного розміру заборгованості відповідача за процентами, а натомість передчасно відмовив у задоволенні частини позовних вимог, що призвело до безпідставного звільнення відповідача від частини обов`язків за укладеним договором. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в іншій частині рішення суду залишити без змін. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову сторони не оскаржили, а тому в апеляційному порядку ця частина рішення не переглядається.

Ухвалюючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, не містять підпису позичальника, тому вказані документи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Зазначе не дає підстав для висновку, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд. Такий висновок повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

Судом встановлено: між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» 27.07.2018 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договір був укладений шляхом подачі ОСОБА_1 . Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 27.07.2018. Заява підписана сторонами договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до розрахунку банку, заборгованість позичальника станом на 19.01.2021 становила 237482,06 грн., з них: 190149,46 грн. - заборгованість за кредитом (139843,91 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 50305,55 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту), 9507,50 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 37825.10 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Тобто, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами.

На обґрунтування позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Окрім того, вказує, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були йому надані для ознайомлення в письмовій формі. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.07.2018, посилався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті:www. privatbank.ua, як на невід`ємну частину спірного договору.

Разом з тим, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27.07.2018 не містить даних про вартість кредиту.

Також матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена для укладенння кредитного договору.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 квітня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н.М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.