ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4344/21Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/817/562/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу комунального неприбуткового підприємства Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня Тернопільської обласної ради на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2022 року у цивільній справі №607/4344/21 за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради про визнання недійсним наказу про переміщення, поновлення на попередньому місці роботи та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської міської ради про визнання недайним наказу про переміщення, поновлення на попередньому місці роботи та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 частково задоволено та ухвалено: скасувати наказ генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради В.В. Шкробота №95 від 23 лютого 2021 року, яким переміщено ОСОБА_1 з 24 лютого 2021 року з посади лікаря-невропатолога в організаційно-методичному консультативному відділі поліклінічного відділення на інше місце роботи на посаду лікаря-невропатолога в інсультне відділення та поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи; стягнути із Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради на користь ОСОБА_1 35000 гривень моральної шкоди та вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 січня 2022 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 листопада 2021 року у частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди змінено зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 35 000,00 грн до 5 000,00 грн.

16 серпня 2021 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Магдич О.В. направлено заяву про долучення доказів на підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги, заявлених позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом.

18 березня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено додаткове рішення у даній цивільній справі, яким стягнуто із Комунального некомерційного підприємства "Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня" Тернопільської обласної ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн.

Від представника відповідача адвоката Авдєєнка В.В. надійшла апеляційна скарга, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Як на підставу своїх вимог посилається на те, що до закінчення судових дебатів стороною позивача не було зроблено заяву про подання доказів щодо розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги після оголошення судом рішення.

Вказує на те, що така заява адвоката з доказами не була надіслана відповідачу, що суперечить вимогам ч.9 ст. 83 ЦПК України, про що свідчить відсутність вказівки в заяві про надання доказу відправлення заяви та долучених до неї доказів іншій стороні, як і відсутність відповідної поштової квитанції в матеріалах справи, а тому переконаний, що докази витарт позивача на професійну правову допомогу не могли бути прийняті судом до уваги.

Звертає увагу на те, що задоволення судом у повному обс`язі вимог щодо відшкодування витрат на адвоката є не пропорційним сумі задоволених вимог, оскільки позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди були остаточно задоволенні судом в розмірі 10% (5 000,00 грн.) від суми заявлених (50 000,00 грн.)

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що інтереси позивача ОСОБА_1 при розгляді даної цивільної справи представляла адвокат Магдич О.О., відповідно до ордера про надання правничої (правової) допомоги на підставі договору про надання правової допомоги №4 від 09 березня 2021 року.

Згідно рахунку №5 від 10 серпня 2021 року вартість наданих послуг правничої допомоги складає 8 000,00 грн.

На підтвердження витрат професійної правничої допомоги представником позивача долучено Акт приймання-передачі від 10 серпня 2021 року, деталізація - опис робіт виконаних (наданих) адвокатом згідно договору на адвокатські послуги у справі №607/4344/21 від 12 серпня 2021 року.

У вказаному Акті зазначено перелік, об`єм та вартість наданих послуг, а саме: вивчення правової ситуації - 2 години, вартість 2 000,00 грн.; підготовка заяви про забезпечення позову - 1 година, вартість 1 000,00 грн.; формування пакету документів, пов`язаних із подачею до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову - 1 година, 1 000,00 грн.; участь у судових засіданнях - 2 години, 4 000,00 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення із відповідач витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 гривень є підставними, витрати фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з оглядну на наступне.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи, докази на підтвердження витрат професійної правничої допомоги представником позивача було направлено 16 серпня 2021 року, тобто з дотриманням п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду, встановленого ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Однак перевіряючи доводи апеляційної скарги представника відповідача, колегія суддів встановила, що до моменту ухвалення судового рішення стороною позивача не було зроблено заяви, у жодній формі, (в тому числі і під час судових засідань в усній формі) про подання доказів щодо розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Таким чином, колегія суддів констатує факт недотримання стороною позивача визначених ч.8 ст. 141 ЦПК України умов щодо подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Саме ж зазначення у позовній заяві попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які стороною позивача очікувалось понести, в тому числі і витрат на правову допомогу у розмірі 7500,00 грн., не слід розцінювати як заяву про долучення доказів на підтвердження витрат професійної правничої допомоги.

Щодо своєчасного подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу висловлювалась і Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа 755/9215/15-ц), в якій зокрема зазначалось, що враховуючи відсутність у матеріалах справи заяви про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, а також порушення порядку та строків для подання відповідних доказів, можна стверджувати про відсутність підстав для розгляду поданих документів.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до переконання, що в силу приписів абз. 3 ч.8 ст.141 ЦПК України заява сторони позивача про долучення доказів на підтвердження витрат за надання професійної правничої допомоги та відповідно і заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 141, 367-369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу комунального неприбуткового підприємства Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня Тернопільської обласної ради задовольнити частково.

Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 березня 2022 року скасувати, а заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.