Провадження № 2/161/1459/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

представника позивача Коломейчука О.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/21316/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шинака-Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про стягнення матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2020 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 червня 2020 року сталося ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу.

Винним у даній ДТП у встановленому порядку визнаний ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що він отримав від страховика відшкодування завданої шкоди у розмірі 67 477,08 грн., проте вартість відновлювального ремонту становить 160 994,37 грн.

Посилаючись на вищевикладене та положення ст.1194 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на скою користь 93 517,29 грн. на відшкодування завданої шкоди.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року залучено до участі у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Шинака-Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про стягнення матеріальних збитків, як співвідповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ФОП ОСОБА_3 .

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що 10.06.2020 о 14:30 год в м. Луцьку по вул. Декабристів, 13 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 330202 д.н.з. НОМЕР_2 , при виїзді на нерегульованому перехресті з вул. Декабристів на вул. Декабристів не надав переваги в русі автомобілю Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався на головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками.

Вказані обставини встановлені постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 липня 2020 року у справі №161/9477/20, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

З наданої відповідачем копії наказу ФОП ОСОБА_3 від 05 лютого 2020 року №1/02-К слідує, що відповідач ОСОБА_1 з 06 лютого 2020 року прийнятий на роботу до цього підприємця на посаду водія.

Спірне ДТП також сталося у робочий час.

ФОП ОСОБА_3 в ході розгляду цієї справи не заперечував факт використання належного йому автомобіля ОСОБА_1 саме в робочих цілях.

Частиною першою статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Зважаючи на вищевикладене, саме на ФОП ОСОБА_3 , як власника джерела підвищеної небезпеки (ст.1187 ЦК України), а також роботодавця ОСОБА_1 (ст.1172 ЦК України) лежить обов`язок відшкодувати можливу завдану шкоду позивачу.

Тому, відповідач ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд підкреслює, що ним не досліджується питання наявності підстав для відшкодування позивачу шкоди в порядку ст.1194 ЦК України, як різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та коштами, необхідними для повного відшкодування завданої шкоди, оскільки ці обставини мають встановлюватися та перевірятися судом в ході розгляду позовних вимог до належного відповідача ФОП ОСОБА_3 , які, як вже зазначав суд, підсудні господарським судам.

Щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає таке.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК).

Витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 2 ст. 141 ЦПК).

При цьому суд зобов`язаний врахувати: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК).

Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи не містять клопотання ТОВ «Шинака-Україна», його представника про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465 заі 18); від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382 цс 19); від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26 цс 21); від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19 (провадження № 12-94 гс 20); від 1 грудня 2021 року у справа № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073св20).

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 у справі №308/15007/15-ц вказав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до відзиву на позовну заяву представником відповідача надані суду копія договору про надання правової допомоги №23/21 від 08.05.2021, додаткова угода №1 від 11.05.2020, ордер на надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2021, серії АС №101025, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності №498 від 24.02.2011, акт приймання-передачі надання послуг до договору від 11.05.2021, квитанція до прибуткового касового ордера №23/21 від 11.05.2021 на суму у розмірі 5 000,00грн., (а.с. 38-42).

Суд зауважує, що у додатковій угоді №1 від 11.05.2021 детально описано характер наданих послуг та вартість останніх.

З огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів відповідача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, участь адвоката у справі, кількість судових засідань, суд вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, а також відповідає розміру ціни позову, розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, у сумі 5 000,00 грн.

Суд ще раз підкреслює, що клопотань про зменшення судових витрат, в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України, позивач суду не надав, хоча був ознайомлений з їх попереднім розміром отримавши відзив на позов, а тому суд стягує їх у повному розмірі, в межах попереднього (орієнтованого) розрахунку судових витрат.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Шинака-Україна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про стягнення матеріальних збитків, відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Шинака-Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Шинака-Україна, місце знаходження: 45603, Волинська область, Луцький район, с. Струмівка, вул. Рівненська, 4, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», місце знаходження: 03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, .

Повний текст рішення складено

та підписано 29.06.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк