Справа № 573/459/22
Номер провадження 2/573/193/22
(вступна і резолютивна частина)
29 червня 2022 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
представника позивача: Бублик В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білопілля в режимі відеоконференції заочно цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) природного газу,
Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 258, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Стягнути із ОСОБА_1 93 630 (дев`яносто три тисячі шістсот тридцять) гривень 43 копійки, з яких: 88 162,42 грн. - сума необлікованого (донарахованого) природного газу; 4 231,80 грн. інфляційні збитки; 1 236,21 грн.- 3% річних, та 2 481 грн., судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя
Справа № 573/459/22
Номер провадження 2/573/193/22
29 червня 2022 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Черкашиної М.С.,
з участю секретаря: Терещенко О.В.,
представника позивача: Бублик В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білопілля в режимі відеоконференції заочно цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) природного газу,
Стислий виклад позиції представника позивача.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 03 червня 2022 відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 79-80).
У судовому засіданні представник позивача АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» за довіреністю Бублик В.М., яка приймає участь у режимі відеконференції, позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пороти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про розгляд справи за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , про що свідчить повідомлення про вручення 10.06.2022 року адресату за вказаною за адресою реєстрації (а. с. 89). Відповідно до положень ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк до суду не надано відзиву на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст.178 ЦПК України.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України.
Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.
Відповідно до вимог глави 3 розділу V Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ҐРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.
Договір розподілу є публічним та укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України, на не визначений строк, шляхом заявочного приєднання Споживача до Умов цього Договору. Договір розподілу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.
Фактом згоди Споживача з приєднанням до умов договору розподілу (акцептування заяви поєднання) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір.
Договір розподілу регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать Споживачам (їх постачальникам), до об`єктів Споживачів, a також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Між AT «Сумигаз» та ОСОБА_1 укладено публічний договір на розподіл природного за адресою: АДРЕСА_1 за наступними персоніфікованими даними: житловий будинок опалювальною площею 68,0 м2; плита газова - 1 шт.; котел-1шт.; побутовий лічильник газу - 1 шт.
Під час перевірки 20 травня 2021 на об`єкті ОСОБА_2 виявлено порушення Кодексу ГРМ, а саме: наявність несанкціонованого газопроводу проведеного шляхом прихованих заходів. За вказаним фактом порушення складено акт про порушення №6 від 20.05.2021, до якого долучено відео та фотофіксація встановленого порушення, а також було припинено розподіл природного газу на газові прилади відповідача (а. с. 19-25, 74).
20 травня 2021 в домоволодінні за вказаною адресою ОСОБА_1 було демонтовано побутовий лічильник газу GMBP VIZAR G-4 зав.№220067, 2010 року випуску, з показниками 2604 м3. Акт демонтажу та Протокол №5016 підписано відповідачем без зауважень та без заперечень (а. с. 26-27).
21 травня 2021 за результатами проведеної експертизи складено акт експертизи лічильника газу №148 від 21.05.2021, в якому комісією встановлено: «Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, шляхом пошкодження кришки лічильного механізму, що призводить до викривлення даних показників обліку газу». Лічильник GMBP VIZAR G-4 зав.№220067, 2010 року випуску, представником ДП «Сумистандартметрологія» (держповірником) визнано непридатним до експлуатації та видано Довідку про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №С2663 від 21.05.2021 (а. с. 28-30). Даною експертизою, результати якої не спростовано, було підтверджено несанкціоноване втручання в роботу газового лічильника.
28 травня 2021 на адресу відповідача було направлено примірник Акту про порушення №07/3122 від 21.05.2021, яким повідомлено про встановлений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та 24.06.2021 було запрошено вкотре ОСОБА_1 на засідання комісії з розгляду актів про порушення, на які він не з`являвся (а. с. 31-35).
Вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка була пред`явлена відповідачу до сплати, в результаті задоволення акту про порушення, була оформлена окремим платіжним документом №61014853 від 26.07.2021, та 03 серпня 2021 вказаний рахунок та акт розрахунок були направлені на адресу ОСОБА_1 (а. с. 68-69).
З метою врегулювання вказаного спору між сторонами, AT «Сумигаз» було направлено на адресу відповідача 17 вересня 2021 лист-вимогу, яка була ОСОБА_1 залишена без задоволення (а. с. 70-71).
Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Правовідносини, які склалися між сторонами у справі, регулюються Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також Типовим договором розподілу природного газу.
Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.
AT «Сумигаз» є оператором газорозподільних систем (Оператор ГРМ) та здійснює свою діяльність з розподілу природного газу в межах території міста Суми, Сумської області та села Мойка Краснокутського району Харківської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації на підставі ліцензії на розподіл природного, нафтового газу та газу (метану) вугільних родовищ, виданої за рішенням НКРЕКП N 814 від 19.06.2017.
Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.
Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.
Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.
Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).
У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.
Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).
На виконання вимог абз. 2 п. 3 гл. 3 розділу VІ Кодексу ГРМ АТ «Сумигаз» розмістило на своєму сайті sm.104.ua Типовий договір розподілу природного газу побутовим споживачам, а також надіслало всім побутовим споживачам заяви-приєднання із супровідним листом, які споживачам необхідно було підписати та повернути Оператору ГРМ. Також зазначений договір був опублікований в офіційному друкованому виданні газети «Сумщина» від 30.12.2015 № 49, з пропозицією товариства укласти з ним договір на розподіл природного газу на умовах вказаного типового договору та заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам.
Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п.п.1.1, 1.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 № 2498).
Згідно з вимогами ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Типовий договір є договір приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання.
Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Договір розподілу регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать Споживачам (їх постачальникам), до об`єктів Споживачів, a також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.
Наявність несанкціонованого газопроводу - є порушенням підпункту 1 пункту 1 глави 2 розділу 11 Кодексу ГРМ, яке зафіксовано в акті про порушення №6 від 20.05.2021 року.
Факт несанкціоноване втручання споживачем в роботу ЗВТ - є порушенням підпункту З пункту і глави 2 розділу 11 Кодексу ГРМ, яке зафіксовано в акті про порушення №07/3122 від 21.05.2021 року.
Пунктом 11 глави 5 Розділу XI Кодексу ГРМ визначено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.
При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.
Відповідно до п. 1 гл. 2 р. XI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійсняється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать наявність несанкціонованого газопроводу та несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.
Порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування побутовому споживачу (фізичній особі) визначено главою 3 розділу XI Кодексу ГРМ.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Згідно зі ст. 629, ч. 2 ст. 634 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (пункт 54 рішення).
Висновки суду.
Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» в повному обсязі, та стягнення з ОСОБА_1 суму необлікованого (донарахованого) природного газу в розмірі 88 162,42 грн.; інфляційних збитків в сумі 4 231,80 грн; 3% річних в сумі 1 236,21 грн. на загальну суму 93 630,43 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 квітня 2020 в справі № 910/7968/19, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 судові витрати покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
З огляду на положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 481 грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 258, 263-265, 280 ЦПК України, суд,
Стягнути із ОСОБА_1 93 630 (дев`яносто три тисячі шістсот тридцять) гривень 43 копійки, з яких: 88 162,42 грн. - сума необлікованого (донарахованого) природного газу; 4 231,80 грн. інфляційні збитки; 1 236,21 грн.- 3% річних, та 2 481 грн., судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте Білопільським районним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 29.06.2022 року.
Суддя