Провадження № 2/185/1336/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

з участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позов, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 . На момент смерті позивач проживав та був зареєстрований з померлою. Після смерті померлої відкрилась спадщина, а саме на неоотриману за життя померлої матері пенсію, а також на кошти, що залишились на банківських рахунках. Померла заповіт за життя не склала, тож позивач вирішив спадкувати майно за законом. Для цього 23.04.2021 року він звернувся до приватного нотаріуса Чекіди О.А. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, на що отримав відмову у зв`язку з пропуском строків для прийняття спадщини. Позивач, обґрунтовуючи причини пропуску строку для прийняття спадщини, послався на те, що він проживає на окупованій території та страждає на низку захворювань і є інвалідом третьої групи, що у своїй сукупності унеможливило його звернення до нотаріуса у строки. У зв`язку з необхідністю прийняти спадщину та поновити строк для її прийняття позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Сторони у судове засідання не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач підтримав позовні вимоги повністю, просив суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року провадження у справі відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть.

Позивач, ОСОБА_1 , був сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

На момент смерті померлої матері позивач був зареєстрований разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними копіями паспортів позивача та померлої ОСОБА_2 .

Після смерті матері позивач у квітні 2021 року звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття всієї маси спадкового майна, що залишилась після смерті померлої, що підтверджується копією відповідної заяви з реєстраційним номером №61/2-н/61-2021-1-1549.

Згідно копії відповіді приватного нотаріуса Чекіди О.А. від 23.04.2021 року у заведенні спадкової справи ним відмовлено на підставі ненадання позивачем документів, які б підтверджували факт спільного проживання на момент відкриття спадщини та пропуском строку, передбаченого ст. 1270 ЦК УКраїни.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Суд приходить до висновку, що позивачем відповідно до вказаних вище обставин було пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки до нотаріуса він звернувся лише в 2021 році, тобто зі спливом 4 років, хоча останнім днем прийняття спадщини було 19 серпня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України встановлено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач однією з причин пропуску строку для прийняття спадщини вказав неможливість виїзду з непідконтрольної Україні території на підконтрольну для звернення до нотаріуса.

Так, відповідно до розпорядження КМ України №1275-р від 02.12.2015 року територія, на якій проживав позивач за адресою: АДРЕСА_1 , була визнана окупованою.

Згідно зі ст. 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, а нерухоме майно або основна його частина, у разі відсутності нерухомого майна - основна частина рухомого майна знаходиться на території, передбаченій частиною першою цієї статті, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Тобто спадкоємець, має право звертатись з заявою про прийняття спадщини в будь-якому місті на території України (вільній від окупації), до державного, приватного нотаріуса, або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 . Відповідно до вказаного Порядку (п. 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 3.11, 3, 15, 3.23), заяви про прийняття спадщини подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи, на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

Тобто, заява про прийняття спадщини має бути виконана (написана) спадкоємцем особисто, однак подана може бути безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку, при цьому справжність підпису спадкоємця може бути посвідчена нотаріально або не посвідчена нотаріально.

У зв`язку із вказаним суд не вбачає пдстав для визнання даної обставини поважною, виходячи з вказаних вище обставин.

Щодо інших причин, вказаних позивачем як таких, що унеможливили його звернення до нотаріуса у визначені строки, зокрема загострення низки його захворювань, суд вказує наступне.

Відповідно копії виписки з історії хвороби №5721 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ЦМКЛ №9 м. Донецька з 13.10.2011 року по 31.10.2011 року з діагнозом цукровий діабет, синдром діабетичної стопи.

Відповідно копії довідки 233740 від 29.04.2002 року, позивача визнано інвалідом третьої групи.

Згідно копії вкладишу до медичної карти амбулаторного хворого, позивачу поставлено діагноз артроз.

З 21.02.2015 року по 20.03.2015 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ЦМКЛ №9 м. Донецька з діагнозом цукровий діабет тип 2, синдром діабетичної стопи, що підтверджується відповідною копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №811.

Відповідно копії картки хворого стаціонару на дому від 30.08.2017 року, позивач проходив лікування на дому з діагнозом хронічний обструктивний бронхіт.

З 23.07.2020 року по 01.08.2020 року позивач перебував на стаціонарі в хірургічному відділенні ЦМКЛ №9 м. Донецька, що підтверджується відповідною копією епікризу від 01.08.2020 року.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", однією з поважних причин пропуску строку визнається тривала хвороба спадкоємця.

Враховуючи вищевикладені факти та встанволені обставини, суд приходить до висновку, що позивач був дієздатним, окрім цього, у період, коли почав відлік шестимісячний термін для прийняття спадщини, з наданих позивачем додатків не зазначено жодних доказів про перебування його на стаціонарі чи лікуванні будь-де. У зв`язку з вказаним, суд вважає, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса для прийняття спадщини, є неповажними.

Відповідно до Постанови Великої Палати ВС від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначив, що на момент смерті матері проживав та був зареєстрований разом з нею, надав суду докази вказаного факту, проте, не просив суд встановити факт проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Відомостей про те, що позивач відмовлявся від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку після смерті померлої матері у суду немає.

Зазначені позивачем причини не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи все вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, як наслідок приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю та необгрунтованістю, оскільки позивачем не доведено суду поважність причин пропуску строку, передбаченого ст. 1270 ЦПК України.

Крім того, на думку суду позивач не позбавлений права звернення до суду з заявою про встановлення факту проживнаня разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 81,247,258,259,264,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Павлоградської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський