Справа № 156/261/22
Провадження № 2-о/156/18/22
Рядок статзвіту № 17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, -

в с т а н о в и в :

Представник заявниці ОСОБА_2 в інтресах ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що заявниця відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на початку 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою по призначення пенсії за віком. Проте, спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області у Волинській області її було повідомлено, що ряд її документів не буде взято до уваги при призначенні пенсії у зв`язку із виявленими розбіжностями у написанні прізвища. Зокрема, на сторінці №1 у паспорті серії НОМЕР_1 , виданому Іваничівським РВ УМВС у Волинській області 16 липня 1996 року її прізвище вказано « ОСОБА_3 » (сторінка заповнена українською мовою); на сторінці №2 у паспорті серії НОМЕР_1 , виданому Іваничівським РВ УМВС у Волинській області 16 липня 1996 року її прізвище вказано « ОСОБА_3 » (сторінка заповнена російською мовою), тобто допущено помилку в перекладі прізвища з української мови на російську. Згідно аркушу першого трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що дана трудова книжка заповнена 16 липня 1979 року на ім`я « ОСОБА_4 » (перше заповнення виконано російською мовою); як вбачається зі звороту обгортки трудової книжки прізвище було змінено на підставі паспорту та свідоцтва про шлюб, виправлення в позиції прізвище було виконано шляхом зачеркування прямою лінією дошлюбного прізвища, під яким вказано російською мовою « ОСОБА_5 »

Окрім розбіжностей в написанні прізвища в паспорті та трудовій книжці, аналогічні помилки чергування літер «И» та «І» були допущені при заповненні інших документів, а саме: в свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 29 квітня 1980 р. в позиції прізвище після укладення шлюбу присвоєно дружині « ОСОБА_6 » (свідоцтво заповнено українською мовою); в свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 від 09 червня 1984 р. вбачається прізвище матері « ОСОБА_6 » (свідоцтво заповнено українською мовою); в свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 від 25 січня 1981 р. вбачається прізвище матері « ОСОБА_6 » (свідоцтво заповнено українською мовою). З врахуванням вище викладеного просить встановити факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_2 видана на ім`я ОСОБА_7 , належить ОСОБА_8 .

Встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів має для неї юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей позбавляє її можливості довести наявність трудового стажу та заробітку для призначення і визначення належного розміру пенсії. Виправити вказані неточності неможливо, оскільки установи ліквідовані.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнення нею вимог, просить встановити факт, що трудова книжка належить заявниці.

В судове засідання представник заявниці та заявниця не з`явились, однак від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про слухання справи у його відсутність та підтримання заявлених вимоги.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшли пояснення, щодо встановлення факту належності заявниці трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16 липня 1979 року у яких покладається на об`єктивність та неупередженість суду при розгляді заяви та просить розгляд справи проводити у їх відсутність.

Ухвалою від 03.05.2022 року заяву заявниці було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , після укладення шлюбу з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с.10).

Із дослідженої судом копії трудової книжки НОМЕР_2 встановлено що дошлюбне прізвище заявниці « ОСОБА_12 » змінено на « ОСОБА_5 » у зв`язку з одруженням (а.с.6).

Як вбачається із копії свідоцтв про народження дітей: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 їх матір`ю вказано « ОСОБА_15 » (а.с. 11-12).

Згідно експертного висновку №056/248-а від 05.03.2021 року розбіжність між літерами и/і у написанні прізвища відбулось внаслідок сплутування літер під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах. (а.с.14)

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 було відмовлено останній у призначенні пенсії за віком (а.с.31).

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів який, необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

Усунення вказаної неправильності можливе лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа.Встановити даний факт іншим шляхом заявниця не має можливості. У даному випадку, виключним способом захисту права заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй правовстановлюючого документу.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, у даному випадку право заявниці на отримання пенсії.

Аналізуючи наявні в справі докази, суд вважає доведеним той факт, що заявниці належать: трудова книжка серії НОМЕР_2 , видана на ім`я ОСОБА_7 .

Відтак, заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 57, 256-259, 265, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт належності трудової книжки серії НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_7 , як така, що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Зявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник заявника: ОСОБА_2 , місцезнаходження: вул. Дружби, 29 (каб.313) м. Нововолинськ, Волинської області;

Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, , місцезнаходження: вул. Кравчука, 22-в, м. Луцьк, 43026.

Суддя М. О. Федечко