Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2022 Справа №607/11584/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого: Братасюка В.М.,

за участю секретаря: Мокрій М.О.

представника позивача - відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в загальному позовному провадженні позов ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Управління сімї, молодіжної політики і захисту дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває позов ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні АДРЕСА_1 , зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Управління сімї, молодіжної політики і захисту дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 у спосіб:

-малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виділити в користування кімнату площею 18, 6 кв.м. (приміщення №5)

- ОСОБА_5 виділити в користування кімнату площею 13,0 кв.м. (приміщення №6)

-допоміжні приміщення: кухню (приміщення №4), ванну кімнату (приміщення №2), вбиральню (приміщення №3), балкон (приміщення № 1) залишити в спільному користуванні.

На обґрунтування вимог позивач за первісним позовом посилається на ту обставину, що між нею, як законним представником малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та дідом онуків - ОСОБА_5 існує спір щодо права на користування дітьми усією площею спірної квартири, оскільки мав місце акт домашнього насилля, як наслідок винесений обмежувальний припис щодо відповідача за первісним позовом. В подальшому останній замінив вхідний замок на дверях квартири, обмежив вхід до однієї з кімнат, створює онукам перешкоди у користуванні житлом та погрожує вселити у квартиру та зареєструвати у квартирі інших осіб за відсутності згоди наймача, яким є сама законний представник.

Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позов ОСОБА_2 заперечив, подав зустрічний позов.

Вимогу за зустрічним позовом мотивує тим, що він та ОСОБА_2 , котра представляє інтереси малолітніх дітей, відсутня згода щодо порядку користування спірною квартирою, а відтак виключно в судовому порядку може бути вирішений житловий конфлікт учасників справи.

В судовому засіданні учасники справи вимоги власні підтримали та просять задовольнити.

Заслухавши пояснення та дослідивши докази судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.05.2011 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 .

Згідно технічного паспорта на означену квартиру, технічна характеристика нерухомого майна є наступною кімната площею 18, 6 кв.м. (приміщення №5), кімната площею 13, 0 кв.м. (приміщення №6) кухня (приміщення №4), ванну кімната (приміщення №2), вбиральня (приміщення №3), балкон (приміщення № 1).

В квартирі мають зареєстроване місце проживання ОСОБА_7 (дружина власника квартири), ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , їхні малолітні діти - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.03.2021 року у справі 607/2922/21, розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що позивачка за первісним позовом, котра є колишньою невісткою Відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом, і діє у справі в інтересах власних дітей (онуків відповідача), проживає та має зареєстроване місце проживання у квартирі з червня 2011 року. Діти ОСОБА_2 - малолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , проживають та мають зареєстроване місце проживання у квартирі з серпня 2011 року, та з січня 2017 року, відповідно.

На даний час між ОСОБА_2 та її колишнім тестем ОСОБА_5 склалися неприязні відносини, мало місце сімейне насилля, й, як наслідок, позивачка за первісним позовом разом з дітьми проживає у квартирі в кімнаті площею 18, 6 кв.м., відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним, обмежив фізичний доступ дітей ОСОБА_2 їй, до кімнати площею 13, 0 кв.м. котру має намір використовувати для власного проживання.

Позивачка за первісним позовом просить суд захистити право власних дітей на необмежене користування усіма площами квартири та заборонити ОСОБА_5 чинити їм будь які перешкоди користування житлом, а також без дозволу ОСОБА_2 , як наймача квартири, відвідувати житло, змінювати чи встановлювати замки, вселяти чи реєструвати там сторонніх осіб, тощо.

Натомість ОСОБА_5 просить суд, оскільки існує спір між ним та мамою його онуків, котра є наймачем житла, щодо порядку користування квартирою. ОСОБА_5 просить суд Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

-малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , щоб вони продовжували проживати разом з мамою, виділити в користування кімнату площею 18, 6 кв.м. (приміщення №5)

-собі пропонує виділити в користування кімнату площею 13, 0 кв.м. (приміщення №6)

-допоміжні приміщення: кухню (приміщення №4), ванну кімнату (приміщення №2), вбиральню (приміщення №3), балкон (приміщення № 1) залишити в спільному користуванні.

Вирішуючи спір суд наголошує таке.

Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. (ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України)

Суд наголошує, що ОСОБА_2 , котра представляє інтереси малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а за визначенням й самі малолітні, не є співвласниками спірної квартири.

Разом з тим означена квартира АДРЕСА_1 , є їхньою «зоною житлового комфорту», житлом в контексті ст.. 8 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, а відтак це право підлягає конвенційному захисту.Втрата житла (в тому числі й того, яке надавалося в тимчасове користування) є крайньою формою втручання у право на повагу до житла.

При цьому, для врегулювання спірних відносин сторін спору. Суд вважає за можливе застосувати аналогію закону ст.. 8 ЦК України- якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Суд наголошує, що ОСОБА_2 , котра представляє інтереси малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а за визначенням й самі малолітні, не є співвласниками спірного житла, а також не є членами сімї власника житла, а відтак не можуть претендувати на захист сервітутного права користування житлом чи, як співвласник, вимагати встановлення порядку користування майном, що перебуває у спільній частковій власності.

Поряд з тим, оскільки ОСОБА_2 з дітьми вселялася до спірної квартири, й отримали в квартирі місце реєстрації проживання, за мовчазної згоди власника житла в статусі його невістки та онуків, тривалий час проживають в квартирі й квартира є зоною їх житлового комфорту, з огляду на обраний позивачем за зустрічним способом спосіб захисту цивільного права, Суд вважає за можливе застосувати аналогію ч.2 ст. 358 ЦК України, для врегулювання відносини між власником майна та володільцем - користувачем, з метою досягнення ефекту розумності та справедливості.

Відтак, встановивши, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 існує спір щодо порядку користування квартирою, фактичні обставини, коли між ОСОБА_2 та її колишнім тестем ОСОБА_5 склалися неприязні відносини, мало місце сімейне насилля, й, як наслідок, позивачка за первісним позовом разом з дітьми проживає у квартирі в кімнаті площею 18, 6 кв.м., відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним, обмежив фізичний доступ дітей ОСОБА_2 їй, до кімнати площею 13, 0 кв.м. котру має намір використовувати для власного проживання, Суд вважає зберегти існуючий status quo, встановивши наступний порядок користування житлом

-малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , щоб вони продовжували проживати разом з мамою ОСОБА_2 , виділити в користування кімнату площею 18, 6 кв.м. (приміщення №5)

- ОСОБА_5 виділити в користування кімнату площею 13, 0 кв.м. (приміщення №6)

-допоміжні приміщення: кухню (приміщення №4), ванну кімнату (приміщення №2), вбиральню (приміщення №3), балкон (приміщення № 1) залишити в спільному користуванні.

Задоволення зустрічного позову виключає задоволення первісного, оскільки відносини сторін спору врегульовані у спосіб, обраний ОСОБА_5 .

Окремо суд наголошує, що статус власника майна є абсолютним, і не може бути обмеженим вимогою користувача квартири, котрий належить ОСОБА_2 , що виключає право останньої надавати власнику дозвіл на відвідування житла, зміни чи встановлення замків, вселення чи реєстрації в мані інших осіб, тощо.

Керуючись ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом - відмовити. Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи Управління сімї, молодіжної політики і захисту дітей Тернопільської міської ради, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 :

-малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_4 виділити в користування кімнату площею 18, 6 кв.м. (приміщення №5)

- ОСОБА_5 виділити в користування кімнату площею 13, 0 кв.м. (приміщення №6)

-допоміжні приміщення: кухню (приміщення №4), ванну кімнату (приміщення №2), вбиральню (приміщення №3), балкон (приміщення № 1) залишити в спільному користуванні.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня проголошення. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк