Справа № 721/379/22
Провадження 2/721/114/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Путильський районний суд Чернівецької області в складі

головуючої судді Стефанко У.Д.

за участю секретаря судових засідань Свідунович Ю.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Усть-Путильської сільської ради Вижницького району Чернівецької області ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача Усть-Путильської сільської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем - батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщинадо складу якої входить: житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 склалав заповіт, відповідно до якого, все своє майно заповів дочці ОСОБА_3 .

Постановою нотаріуса № 86/02-31 від 24.03.2022 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у зв`язку з тим, що нею не були надані докази про своєчасне прийняття спадщини, а також через відсутність у спадкоємця документів, що посвідчують право власності на вищевказане нерухоме майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_2 .

В підготовче судове засідання позивачка не зявилася від неї до суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить їх задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечень щодо позовних вимог немає.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки від відповідача до суду надійшли заяви про визнання позовних вимог, які не суперечать закону та інтересам сторін, суд вважає, що необхідно ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 батьками позивачки є: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15.10.2014 року, шлюб позивачки з ОСОБА_5 було розірвано.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 позивачка зареєструвала шлюб 18.02.2017 року з ОСОБА_6 , прізвище після реєстрації шлюбу змінила на « ОСОБА_7 ».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 03.08.2021 року виконавчим комітетом Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис №44.

На підтвердження вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини позивачкою надано наступні докази:

Довідка Мариничівського старостинського округу № 201 від 09.06.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на час смерті батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не була зареєстрована, але постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів спадкової справи №49/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 23.03.2022 року звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Постановою нотаріуса № 86/02-31 від 24.03.2022 року у спадковій справі № 49/2022 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що нею не були надані докази про своєчасне прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, норма ст. 1268 ЦК України визначена, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, та встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Лише постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця саме таким. Закон також не ставить прийняття спадщини в залежність від того, яким місцем проживання особа вважала місце відкриття спадщини постійним чи тимчасовим місцем проживання. Натомість, він вимагає реального постійного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті без будь-яких застережень та умов.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо постійне місце проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 надала докази того, що постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №49/2022 року до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що окрім позивачки, спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні немає.

Таким чином, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем необхідно позивачу для прийняття спадщини.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання позивачки ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Вказаний факт має для позивачки юридичне значення і іншим спсобом підтвердити його вона не має можливості, тому заявлені вимоги про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Встановлення даного факту необхідно позивачці для оформлення спадщини.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності за заповітом, суд виходить з наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 , виданого 03.08.2021 року виконавчим комітетом Усть-Путильської сільської ради Путильського району Чернівецької області, актовий запис №44.

08.05.2013 року ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів дочці ОСОБА_3 , що підтверджується копією заповіту посвідченого секретарем Мариничівської сільської ради, Путильського району, Чернівецької області, зареєстрований в реєстрі за №21.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщинадо складу якої входить житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Загальна вартість спадкового майна становить 74451 грн. Вказане підтверджується копією технічного паспорта виданого СГД ОСОБА_8 .

З довідки Мариничівського старостинського округу Усть-Путильської сільської ради №91 від 30.05.2022 року вбачається, що за померлим ОСОБА_2 числився житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , 1988 року побудови.

З копії технічного паспорту на будинок вбачається, що житловий будинок під літ. «А-1» 1988 року побудови з надвірними будівлями та господарськими спорудами 1988 року побудови, розташований в АДРЕСА_1 .

Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні згідно ст. 1241 ЦК України немає, що підтверджується довідкою Усть-Путильської сільської ради № 128 від 24.03.2022 року, матеріалами спадкової справи № 49-2022.

Постановою нотаріуса № 86/02-31 від 24.03.2022 року у спадковій справі № 49/2022 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з тим, що нею не були надані докази своєчасного прийняття спадщини та через відсутність у спадкоємця документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно за спадкодавцем.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подав заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у

шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 9 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної або юридичної особи на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з наданих доказів, житловий будинок з надвірними господарськими спорудами, 1988 року побудови, знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , осіб, які б мали право на обов`язкову частку в спадковому майні немає, інші особи на володіння та користування даним житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність житлового будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 344, ст. 382 ч. 2, ст. 392 ЦК України).

Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса, суд вважає вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 такими, що підлягають до задоволення, оскільки за відсутності здійснення спадкодавцем за життя державної реєстрації права власності на нерухоме майно унеможливлює позивачці оформлення права на спадщину у нотаріуса.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст. 16, 392, 1258, 1262, 1268-1270, 1273-1275 ЦК України, ст.ст.1, 27, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 4, 13, ст.76, 77, 200, 206, 247, 258-265, 315, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, а саме, на житловий будинок по плану забудови під літ. «А-1» з належними до нього надвірними та господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Усть-Путилська сільська рада Вижницького району, Чернівецької області юридична адреса: с. Усть-Путила, вул. Центральна, 50, Вижницький район, Чернівецька область, .

Суддя: Уляна СТЕФАНКО