Ухвала

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 352/1622/20

провадження № 61-5815ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади на рішення Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області від 06 грудня 2021 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 26 травня 2022 року у справі за позовом Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про витребування земельної ділянки з незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки

від 05 серпня 2011 року ВРН № 471531, який укладений

між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького РНО Угорчак Н. М.;

- визнати недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 20 вересня 2011 року ВРН № 433948, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Луцик С. В.;

- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку ІФ № 094785 від 31 січня 2004 року (кадастровий номер земельної ділянки :02:016:0210);

- скасувати запис № 0065 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га з кадастровим номером :02:016:0210;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,20 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:016:0210).

У лютому 2021 року Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади звернулася до суду із заявою, в якій просила зменшити та залишити без розгляду позовні вимоги в частині:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 05 серпня 2011 року ВРМ № 471531, який укладений

між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького РНО Угорчак Н. М.;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 20 вересня 2011 року ВРН № 433948, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Луцик С. В.;

- визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ІФ № 094785 від 31 січня 2004 року (кадастровий номер :02:016:0210);

- скасування запису № 0065 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га з кадастровим номером :02:016:0210.

Таким чином, з урахуванням заяви про зменшення та залишення без розгляду позовних вимог, Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади просила суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,20 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :02:016:0210).

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 15 квітня 2021 року залишено без розгляду позовні вимоги в частині:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 05 серпня 2011 року ВРМ № 471531, який укладений

між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького РНО Угорчак Н. М.;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 20 вересня 2011 року ВРН № 433948, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Луцик С. В.;

- визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку ІФ № 094785 від 31 січня 2004 року (кадастровий номер :02:016:0210);

- скасування запису № 0065 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га з кадастровим номером :02:016:0210.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 06 грудня 2021 року (у складі судді Гриньків Д. В.) у задоволенні позовних вимог Угринівської сільської радо об`єднаної територіальної громади в частині витребування земельної ділянки з незаконного володіння відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 травня 2022 року (у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Василишин Л. В., Максюти І. О.) рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області

від 06 грудня 2021 року залишено без змін.

24 червня 2022 року Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади, звернулася до Верховного Суду з касаційною на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, в якій заявник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року

у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала,

що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду

на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень

resjudicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник визначив ціну позову

у розмірі 212 000 грн.

Предметом позову у цій справі є витребування земельної ділянки

з незаконного володіння, тобто позов носить майновий характер. Тобто ціна позову становить 212 000 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії», заява № 40160/1, від 05 квітня 2018 року).

Отже, справа на судові рішення, у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних в силу вимог процесуального закону, які відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Також, Угринівська сільська рада об`єднаної територіальної громади вказала, що дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції було повідомлено про те, що на спірній земельній ділянці розташовані гаражі Гаражно-будівельного кооперативу «Довга нива-2» (далі - ГБК «Довга

нива-2»), які знаходились там на момент незаконного відчуження спірної земельної ділянки ОСОБА_2 . Відмовляючи у задоволенні позову та залишаючи у приватній власності ОСОБА_2 спірну земельну ділянку, суд створює правову невизначеність для членів ГБК «Довга нива-2» та загрозу знищенню/втрати їхнього майна.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

Аргументів які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв заявником не наведено.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: «суспільний інтерес», «значення для формування єдиної правозастосовчої практики», «малозначні справи», тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонструвала наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», від 09 жовтня 2018 року, заява № 47921/08).

Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб,

так і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Розглянувши доводи касаційної скарги Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади, колегія суддів дійшла висновку

про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі

№ 352/1622/20, оскільки подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпункту «в» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню,

у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 грудня 2021 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 26 травня 2022 року у справі за позовом Угринівської сільської ради об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

про витребування земельної ділянки з незаконного володіння, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк