Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3037/20 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м.Житомирі цивільну справу №274/3037/20 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписала заяву б/н від 10.11.2005 року. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому неодноразово змінювався. Договір укладено шляхом заповнення заяви-анкети, на підставі чого відповідач отримала кредитну карту для доступу до кредитного рахунку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання з передачі грошових коштів банк виконав шляхом надання доступу до кредитних коштів через банківські картки. Однак, в порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 24.03.2020 заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 1098414,33 грн, яка складається з наступного: 65829,39 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, в тому числі: 000,00 грн - заборгованості за поточним тілом кредиту, 65829,39 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 00,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 25865,95 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 12439,26 грн нарахована пеня; 00,00 грн нарахована комісія; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 5206,73 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Зокрема вказує, що згідно матеріалів справи клієнтом не вжито заходів щодо запобігання втрати чи розкрадання карти, ПІНу, фінансового номеру телефону. Тому, у даному випадку відповідальність за операції, що проводилися несе тільки клієнт. Оскаржуване судове рішення мотивоване тим, що відповідач не повідомляв будь-яку інформацію щодо власної кредитної картки, в тому числі її номеру, терміну дії та ССV-код. В основу даного висновку покладено інформацію із повідомлення ПАТ «Водафон Україна», що з 13.01.2019 по 15.01.2019 відбулася зміна абонентського номеру. Проте, цілком можливо, що саме відповідач звертався до офісу мобільного оператора з метою зміни сім-карти мобільного номеру та уникнення відповідальності за користування кредитними коштами у майбутньому, адже не встановлено, що саме третя особа зверталась для зміни номеру.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Судом встановлено, що 10 листопада 2005 року ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодилася та ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Закритому акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», надала свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають договір, укладений між нею та позивачем.

10 листопада 2005 року ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок в ЗАТ КБ «ПриватБанк» та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , яка неодноразово перевипускалася, із початковим кредитним лімітом 5000,00 грн.

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість відповідача перед банком станом на 24.03.2020 становить 109841,33 грн, яка складається з наступного: 65829,39 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту, в тому числі: 000,00 грн - заборгованості за поточним тілом кредиту, 65829,39 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 00,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 00,00 грн заборгованість за простроченими відсотками; 25865,95 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 12439,26 грн нарахована пеня; 00,00 грн нарахована комісія; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 5206,73 грн штраф (процентна складова). Також з вказаного розрахунку вбачається, що кошти, які повертала відповідачка банку, зараховувались на погашення відсотків, а також на їх погашення знімалися кошти з самого тіла кредиту, чим збільшувався його розмір.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , за договором б/н, кредитний ліміт 08.12.2005 встановлений - 5000,00 грн, 24.10.2008 зменшено до 2500,00 грн, 05.11.2008 1000,00 грн, 11.02.2009 500,00 грн, 14.07.2011 збільшено до 600 грн, 19.08.2011 до 700,00 грн, 16.02.2012 до 1200,00 грн, 14.08.2012 до 3000,00 грн, 02.11.2016 до 10000,00 грн, 02.11.2016 зменшено до 3000,00 грн, 07.11.2016 збільшено до 10000,00 грн, 22.08.2017 збільшено до 25000,00 грн.

Із виписки по рахунку вбачається, що станом на 10 січня 2019 року заборгованість за ОСОБА_1 згідно договору б/н від 10.11.2005 відсутня, залишок на рахунку відповідача становив 3249,45 грн (власні кошти (а.с.19).

14 січня 2019 року кредитний ліміт за договором б/н від 08.12.2005 було збільшено до 40000,00 грн.

З 13 січня 2019 року по 14 січня 2019 року з рахунку ОСОБА_1 було перераховано 54477,33 грн та у вказаний період зараховано на цей рахунок 24992,18 грн. Залишок заборгованості станом на 14.01.2019 24968,20 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що з 15.01.2019 ОСОБА_1 не користувалася кредитними коштами, ніяких банківських операцій не здійснювала, а на вищевказану суму заборгованості 24968,20 грн, яка утворилася з 13.01.2019 по 14.01.2019 Банком до 01.03.2020 здійснювалося нарахування пені, комісії штрафу та відсотків, через що заборгованість по рахунку станом на 26.03.2020 збільшилась до 100 508,68 грн.

За змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містило Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затверджене постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, яке було чинним на час викрадення банківської картки 22 травня 2014 року.

Відповідно до пунктів 6.3.- 6.8. Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу.

Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі.

Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, за змістом наведених норм тягар доказування зазначених обставин несе АТ КБ «ПриватБанк».

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Вказана правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області із заявою про те, що в період часу з 13.01.2019 по 14.01.2019 невстановлена особа, відновивши номер її телефону, таємно викрала грошові кошти, які знаходились у неї, зокрема на банківський картці АТ КБ «ПриватБанк», ці відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2019, що підтверджується витягом від 22.01.2019 з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до довідки від 22 лютого 2019 року № 8а3/203/02-2019 за підписом начальника СВ Головного управління Національної поліції в Житомирській області Бердичівського відділу поліції, Кушніренко О.М. є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000058 від 17.01.2019, що розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

Крім того, з метою захисту своїх прав 23 січня 2019 року, 15 березня 2019 року та 24 травня 2019 року ОСОБА_1 зверталася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявами, у яких повідомляла, що 13.01.2019 та 14.01.2019 р. без її відома по рахунку (номер картки НОМЕР_2 ) були проведені операції по зняттю коштів зловмисниками, на той час її фінансовий телефон було заблоковано, ніяких повідомлень щодо проведення операцій не надходило, дані по картці нею не розголошувались, пін-код та код до системи мобільного банкінгу стороннім особам вона не повідомляла. Просила провести розслідування факту крадіжки коштів та по результатам розслідування прийняти рішення про анулювання договорів, створених зловмисниками, та зняття боргу.

Листами від 11 лютого 2019 року № 20.1.0.0/7-190123/1455, від 29 березня 2019 року № 20.1.0.0/7-190321/899 та від 27 травня 2019 року № 20.1.0.0/7-190524/2910 вимоги ОСОБА_1 залишені банком без задоволення.

Також встановлено, що 13.01.2019 о 23:15 та 15.01.2019 о 17:42 відбулась заміна абонентського номера НОМЕР_3 , у період часу з 13.01.2019 по 15.01.2019 користування абонентським номером НОМЕР_3 відбувалось не у м. Бердичеві Житомирської області, де проживала ОСОБА_1 , а у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується листом від 03.09.2021 ПАТ "ВФ Україна".

Відтак, наведене вказує на те, що невстановлена особа отримала доступ до абонентського номеру НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , та вказаний у заяві і як наслідок отримала доступ до рахунку відповідача (коштів на рахунку), внаслідок чого, 13.01.2019 та 14.01.2019 використовуючи ці доступи, здійснила від імені останньої певні операції (укладення договорів та перерахування коштів).

З огляду на те, що ОСОБА_1 , виявивши безпідставне списання коштів з її особового рахунку у результаті шахрайських дій третіх осіб, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа коштами, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 10.11.2005, так як, заявлена сума заборгованості у розмірі 109841,33 грн виникла у результаті незаконних дій із рахунком третіми особами, у період з 13.01.2019 по 14.01.2019 року.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, судову рішення першої інстанції - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді