Провадження №2/523/2173/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання Жекової О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, якою просить стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтувала позовну заяву тим, що фактично шлюбні відносини з відповідачем припинились, самостійно забезпечити малолітню дитину вона не має можливості, відповідач працездатний, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, має можливість надавати матеріальну допомогу на дитину, однак добровільно це не здійснює. Всі витрати на дитину: витрати на харчування, засоби гігієни, одяг та взуття, витрати на розвиток дитини, лікарські засоби та інші вона вимушена нести одна, з чим впоратись самостійно не може.

Ухвалою суду від 19.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засіданні по справі.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити у понвому обсязі, та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник до судового засідання не з`явилися. ОСОБА_2 подав до суду заяву в якій зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 грн, тому як хоч і зареєстрований як фізична особа підприємець, але з 2019 року фактично не веде підприємницьку діяльність та не отримує дохід, а з 12 травня поточного року припинив діяльність взагалі. На даний час постійних доходів немає, оскільки є непрацюючим. Просив суд задовольнити позов частково та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина- ОСОБА_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім зазначеного, просив розглянути справу у його відсутність.

Фіксування судового засідання не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 02 березня 2021 року, що підтверджується копією рішення Суворовського районного суду м. Одеси.

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження актовий запис № 3860 від 20.04.2016 року, серія НОМЕР_2 .

За змістом позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 не виконує своїх обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини, яка проживає з нею, позивач самостійно утримує малолітнього сина, який відвідує Одеський дошкільний заклад "Ясла-садок №65", спортивну секцію. В підтвердження витрат на дитину, позивач надала: копію квитанції №0.0..1 від 08.10.2021 про здійснення ОСОБА_1 оплати членського взносу ОСОБА_3 , за жовтень 2021 року, в сумі 700грн. за спортивну секцію; копію квитанції 0.0..1 від 10.08.2021 про здійснення ОСОБА_4 батьківської плати, 65 "Ясла-садок" дитяч.навч.заклад, група 1 старша, ОСОБА_3 в сумі 1719,40 грн.

В підтвердження можливості відповідачем ОСОБА_2 утримувати дитину, та стягнення 4000 грн, позивач надала суду Інформацію з Державного реєстру речових прав, станом на 27.07.2021 року, згідно якої ОСОБА_2 являється власником кв. АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді Державної податкової служби України Головного управління ДПС в Одеській області, щодо надання інформації стосовно отриманих доходів ОСОБА_2 , наданої на виконання ухвали суду від 26.01.2022 року:

- згідно баз даних ІТС "Податковий блок" ОСОБА_2 знаходиться на обліку, як фізична особа підприємець у ДПІ Київського району з 03.04.2013 року;

- відповідно ІТС "Податковий блок", до Київської ДПІ Головного управління ДПС в Одеській області ФОП ОСОБА_5 з 2015 року звітність не надавав;

- надано відомість з Центральної Бази Даних Державного реєстру фізичних осіб України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 , станом на 23.02.2022, за період з 1 кварталу 2019 по 4 квартал 2021.

Заявою від 19 червня 2022 року відповідач ОСОБА_2 частково визнав позов, просив стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до положень ч.3 ст.70 ЗУ „Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Пред`явлення до суду позову про стягнення аліментів вказує на те, що сторони як батьки дитини не досягли домовленості щодо способу виконання ними обов`язку утримувати дитину. Позов до суду подано матір`ю, з якою проживає малолітня, відтак право вибору способу стягнення аліментів належить саме ОСОБА_1 , вимоги якою заявлено про присудження аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, за рішенням суду кошти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 підлягають присудженню у твердій грошовій сумі.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначено статтею 182 СК України, частиною 1 даної норми матеріального права передбачено необхідність врахування, зокрема, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків тощо.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів наявності на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків тощо, доказів розміру отримуваних доходів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18).

Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет» мінімальна заробітна плата станом як на час звернення до суду із позовом (10.09.2021 року) так і на момент розгляду справи становить 6500,00 гривень. 50% від 6500,00 гривень складає 3250,00 гривень.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет», прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 2618,00 гривня. 50% від 2618,00 гривні складає 1309,00 гривень.

При ухваленні рішення про стягнення аліментів на дитину суд керується, насамперед, інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Виходячи із наведених розрахунків, враховуючи наявність у відповідача нерухомого майна, встановлений законодавцем мінімальний розмір заробітної плати, періодичну зміну прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сторону збільшення, та заявлення позивачем вимог про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а не у відсотках від прожиткового мінімуму, суд вважає що стягнення з відповідача на утримання малолітньої дитини по 2000,00 гривень щомісяця буде відповідати передбаченому законом мінімальному розміру аліментів на одну дитину, та гармонійному розвитку дитини.

У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України).

З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, недоведеність позивачем спроможності відповідача виплачувати на утримання дитини аліментів у розмірі саме по 4000,00 гривень, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000,00 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 10.09.2021 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову.

Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 2000 (дві тисячі) гривень в місяць, починаючи з 10.09.2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень.

В частині стягнення аліментів допустити негайне виконання рішення суду - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 27.06.2022 року.

Суддя: К.О. Далеко