КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/795/2022 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденко А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Степової Ольги Василівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства «Укрзалізниця», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до АТ «Укрзалізниця» про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати.

В обґрунтування позову вказував, що він, ОСОБА_1 , перебував у трудових відносинах з відповідачем з 15.03.2019 р, обіймаючи посаду головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця». 21 липня 2020 року він ознайомлений з повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15 липня 2020 року № ЦПК-282 про зміну істотних умов праці, а саме: іншого посадового (місячного) окладу у межах, визначених Положенням про оплату праці працівників АТ «Укрзалізниця», в сумі 4723 грн. та щодо режиму неповного робочого часу, що здійснюватиметься у режимі неповного робочого дня - протягом чотирьох годин з 08 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. з оплатою пропорційно відпрацьованому часу, а у разі відмови від запропонованих умов трудовий договір із позивачем буде розірвано на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

21 липня 2020 року позивача було ознайомлено також із повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15 липня 2020 року № ЦПК-281, на підставі якого у відповідності до рішення правління «Укрзалізниця» від 14.05.2020 (протокол № Ц-45/43 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.05.2020), рішення Наглядової Ради АТ «Укрзалізниця» (№ А-10/16-20 Ком.т.) та змін до штатного розпису апарату управління АТ «Укрзалізниця» від 30.06.2020 р. № 91, Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ліквідовано та посада, яку позивач обіймав, підлягає скороченню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП, з дотриманням вимог чинного законодавства. Цим же повідомленням позивачу запропоновано іншу роботу, а саме- переведення на посаду стрілець 3 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Одеса -Застава-1 виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця" з посадовим окладом 5 174 грн., а у разі відмови від запропонованої посади позивача повідомлено про можливе розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП.

Наказом (розпорядженням) № 1898/ос від 18.09.2020 р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 23.09.2020р. Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки документи відповідача містять різні підстави для його звільнення.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов та визнати незаконним і скасувати наказ АТ «Українська залізниця» № 1898/ос від 18.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 23.09.2020 р. на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, поновити ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ АТ «Українська залізниця» № 1898/ос від 18.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 23.09.2020 р. на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 23.09.2020 р.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Стягнуто з AT «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі Степова О.В. , діюча в інтересах АТ «Укрзалізниця», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Правом подачі відзиву учасники справи не скористались.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились? про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що на підставі на підставі наказу відповідача № 527/ос від 14.03.2019р. позивач ОСОБА_1 з 15.03.2019р. працював на посаді головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT«Укрзалізниця».

Наказом АТ «Українська залізниця» № 1898/ос від 18.09.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT«Укрзалізниця» з 23.09.2020 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право будь-якого підприємства самостійно визначати власну систему організації виробництва і праці є складовою частиною таких принципів підприємницької діяльності, як принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, принцип вільного найму працівників, що закріплені у ст. 44 Господарського кодексу України.

Статтею 134 ГК України визначено право власника майна, на основі якого заснована господарська організація або здійснюється господарська діяльність в інших організаційно - правових формах господарювання, не заборонених законом, на свій розсуд визначати, в тому числі і структуру утвореного ним суб`єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб`єкта господарювання.

Дані принципи реалізуються в тому числі й через право підприємства самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, що передбачено ч.3 ст. 64 ГК України.

Зі змісту ст. 64 ГК України також слідує, що організаційну структуру підприємства складають його відокремлені (філії, представництва, відділення) та невідокремлені (виробничі та структурні) підрозділи.

Зміна організаційної структури, в тому числі шляхом створення, реорганізації, ліквідації структурних підрозділів, визначення чисельності працівників та штатного розпису, перерозподіл функцій між працівниками підприємства, питання підбору і перестановки працівників є невід`ємним правом кожного суб`єкта господарювання. Таким правом воно може скористатися в будь-який час, в т.ч. враховуючи потреби виробництва.

Вирішення будь-яких питань щодо необхідності, доцільності, правильності таких змін, їх суті та змісту лежить виключно у площині прав самого підприємства та реалізується через відповідні повноваження його органів управління.

З матеріалів справ слідує, що АТ «Українська залізниця» створене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23.02.2012р. та діє на підставі Статуту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. №735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (з наступними змінами).

Засновником та єдиним акціонером товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України, який виконує функції загальних зборів Товариства (п.п. 26,27,55 Статуту Товариства).

Пунктами 53,54 Статуту Товариства визначено, що для забезпечення функціонування товариства утворюються органи товариства. Органами товариства є: загальні збори; наглядова рада; правління; ревізійна комісія.

За змістом п. 71 Статуту до виключної компетенції наглядової ради Товариства належить прийняття рішення про створення, реорганізацію та/або ліквідацію структурних та/або відокремлених підрозділів товариства.

Тобто, АТ «Укрзалізниця» має право самостійно приймати рішення щодо визначення та зміни організаційної структури товариства, повноважень підрозділів, чисельності штату шляхом прийняття рішень уповноваженими органами управління Товариства.

При цьому, прийняття рішення про створення та ліквідацію структурних підрозділів Товариства належить до компетенції наглядової ради АТ «Укрзалізниця», а організаційна структура та положення про структурний підрозділ затверджуються правлінням Товариства.

Відповідно до висновків Верховного Суду, що містяться у постанові від 22.01.2020р. у справі № 451/706/18, прийняття рішення про визначення структури підприємства є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ним органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою.

Судом встановлено, що 14.05.2020 р. на засіданні правління при розгляді питання щодо організації діяльності АТ «Укрзалізниця» прийняті наступні рішення: погоджено ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки та утворення Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки (п. 12.1 рішення); зобов`язано директора з економічної та інформаційної безпеки забезпечити винесення питання про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки та утворення Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки на розгляд наглядової ради АТ «Укрзалізниця» згідно із встановленим порядком; у разі прийняття позитивного рішення наглядовою радою АТ «Укрзалізниця» з питання, визначеного в пункті 12.1 цього рішення:

Затвердити: організаційну структуру Апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 20 до протоколу. Положення про Апарат директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» згідно з додатком 21 до протоколу ( п.3.1.)

Діючи в межах своїх повноважень, наглядова рада Товариства на засіданні 25.05.2020 р. розглянула питання щодо організаційних змін вертикалі безпеки та прийняла рішення про ліквідацію Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» (рішення оформлене протоколом засідання наглядової ради АТ «Укрзалізниця» № А-10/16-20 Ком.т).

Представник відповідача вказувала , що зазначені зміни в організації виробництва і праці, а саме - ліквідація Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця, призвела до зміни істотних умов праці працівників зазначеного департаменту.

Частиною 3 статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Та обставина, що ліквідація структурного підрозділу підприємства є одним із видів змін в організації виробництва і праці підтверджується, зокрема, й висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 03.06.2020р. у справі № 757/32634/16-ц.

Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Як видно з матеріалів справи, 21.07.2020 р. позивач ОСОБА_1 ознайомився з повідомленням АТ «Укрзалізниця» від 15.07.2020 р. № ЦПК-281 про те, що Департамент економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ліквідовано та посада головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця», яку він обіймав, підлягає скороченню відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП . Запропоновано йому для подальшого працевлаштування посаду стрілець 3 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів станції Одеса -Застава-1 виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця" із щомісячною зарплатою в розмірі 5174 грн., а також попереджено, що в разі відмови від запропонованих посад можливе розірвання трудового договору на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.15).

Окрім того, позивачу 21 липня 2020 р. також вручене повідомлення про зміну істотних умов праці від 15.07.2020 р. № ЦПК-282, в якому було зазначено про зміну істотних умов праці, а саме щодо зміни розміру посадового окладу та встановлення неповного робочого часу.

Даним повідомленням також передбачено, що у разі відмови (ненадання згоди) від продовження роботи в нових умовах, трудовий договір з працівником буде припинено за пунктом 6 статті 36 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку на підставі статті 44 КЗпП України(а.с.16).

Позивачем на повідомленні від 15.07.2020 № ЦПК-282 вчинено особисто запис про його незгоду на продовження роботи в нових умовах праці, поставлений власноручний підпис та вказана дата вчинення запису - 21.07.2020 р.

Представник Товариства вказував на те, що із запропонованими зміненими умовами праці позивач не погодився, так як не надав своєї згоди на продовження праці на нових умовах, у зв`язку із чим і був звільнений.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

За правилом ч.ч.3.4 ст. 32 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Про наступне звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ст. 49-2 КЗпП).

До закінчення двомісячного строку з дня попередження звільнення працівника з власної ініціативи роботодавця без його згоди не допускається.

Зміна істотних умов праці, передбачена ч.3 ст. 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (Постанова ВП ВС від 16.01.2019р. № 582/1001/15-ц).

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем ліквідовано Департаменту економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця», в якому працював позивач, та створено новий структурний підрозділ - Апарат директора з економічної та інформаційної безпеки, при цьому посада позивача підлягала скороченню, про що його було повідомлено відповідачем. За таких обставин, позивач не міг продовжувати роботу за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, і йому запропонована нова посада, тому зміни істотних умов його праці не відбулися.

Суд повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідачем вказані різні підставі для припинення трудового договору у повідомленнях від 15.07.2020 р. № ЦПК-281 та № ЦПК-282, що створює у позивача стан правової невизначеності, ускладнюючи вибір належного способу захисту свого порушеного права. Звільнення позивача з 23 вересня 2020 року за п. 6 ч.1 ст. 36 КЗпП України відбулось з порушенням вимог закону, оскільки не вирішено було питання щодо звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення від 15.07.2020 № ЦПК 281 про скорочення посади позивача, не отримало практичної реалізації та вичерпало свою юридичну значимість з моменту звільнення позивача у зв`язку з відмовою від продовження роботи в нових умовах за п. 6 ст. 36 КЗпП України, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки заперечуючи проти поданого позову, відповідачем було зазначено, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи наказом АТ «Укрзалізниця» від 18 вересня 2020 року за №1898/ос за п.6 ст. 36 КЗпП України, в той час як звільненню позивача передувало отримання ним двух повідомлень, в яких були зазначені різні підстави для припинення трудового договору, як за ч.3 6 ч.1 ст. 36 КЗпП України, так за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Степової Ольги Василівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства «Укрзалізниця», - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: