Ухвала

Іменем України

16 червня 2022 року

м. Київ

справа № 428/2239/21

провадження № 61-4938ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 листопада 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про стягнення заробітної плати, скасування незаконного наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати наказ № 234-к від 17 лютого 2021 року, поновити його на посаді виконуючого обов`язки Генерального директора АТ «Миколаївобленерго», стягнути на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку та невиплачену заробітну плату за період з 10 квітня 2020 року по 29 вересня 2020 року.

Позов мотивовано тим, що відповідно до протоколу засідання Наглядової ради від 09 квітня 2020 року №66 ОСОБА_1 обрано виконуючим обов`язки генерального директора АТ «Миколаївобленерго» та відповідно до контракту №773 з 10 квітня 2020 року позивач перебував у трудових відносинах, а на підставі наказу від 29 вересня 2020 року почав виконувати свої обов`язки.

У лютому 2021 року позивачу стало відомо, що рішенням Наглядової ради, оформленим протоколом №83 від 12 лютого 2021 року його відсторонено від здійснення повноважень виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Миколаївобленерго», а 17 лютого 2021 року позивач дізнався про існування наказу № 234к від 17 лютого 2021 року про звільнення його з займаної посади на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, у зв`язку з припиненням повноважень на підставі його заяви та з посиланням на протокол засідання Наглядової ради від 16 лютого 2021 року № 84.

Зазначав, що вказану заяву не писав, оскаржуваний наказ про звільнення містить ознаки підроблення, крім того рішенням Наглядової ради, оформленим протоколом №83 від 12 лютого 2021 року його було лише відсторонено від роботи на час перевірки а не припинено повноваження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 26 листопада 2021 року, яку залишено без змін постановою Луганського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року, закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарських судів.

Судові рішення мотивовано необхідністю розгляду спору за правилами господарського судочинства, що виключає можливість його розгляду у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_1 03 червня 2022 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 листопада 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений ним строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржувану постанову отримано заявником 26 березня 2022 року, проте він не міг вчасно підготувати касаційну скаргу через умови воєнного стану в Україні.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.(частина третя статті 390 ЦПК України).

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Касаційна скарга мотивована тим, що підставою для звільнення є оскаржуваний наказ № 234-к від 17 лютого 2021 року, а не рішення наглядової ради АТ «Миколаївобленерго», тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судоми попередніх інстанцій встановлено, що повноваження виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Миколаївобленерго» ОСОБА_1 припинені, згідно протоколу засідання наглядової ради від 16 лютого 2021 року № 84 та розірвано укладений з ним контракт від 10 квітня 2020 року № 773.

У зв`язку із зазначеним рішенням, наказом від 17 лютого 2021 року №234-к ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Юрисдикція господарського суду поширюється на спір, що виник між сторонами, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 20 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

У статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з дотриманням внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припиняти повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав чи без зазначення жодних підстав.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України належать спори, в яких позивач, відсторонений від посади керівника юридичної особи (її виконавчого органу), або позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оспорює законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого відсторонення або звільнення (припинення повноважень).

Враховуючи викладене, позивач оскаржує законність дій органу управління юридичної особи.

До юрисдикції господарського суду належать спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення).

Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 та від 23 лютого 2021 року у справі №753/17776/19, який вірно застосовано судом апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли обґрунтованого висновку про закриття провадження у даній справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції господарських судів України.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги, мотивована відповідь на які була надана судом апеляційної інстанції, зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями не спростовують правильних по суті спору висновків судів.

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Керуючись статтями 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Луганського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 26 листопада 2021 року та постанову Луганського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про стягнення заробітної плати, скасування незаконного наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун