Справа № 487/7777/21
Провадження № 2/487/843/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н О)

30.06.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Попович В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу №487/7777/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

02.11.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.11.2011 року (справа №2-2081/2011) з твердої грошової суми на ј частину від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що за рішенням суду від 09.11.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. щомісяця. З часу ухвалення рішення витрати на утримання сина зросли, а тому вважає за доцільне збільшити розмір аліментів та змінити форму їх стягнення з твердої грошової суми на 1/4 частку доходу відповідача. Повідомила суд про те, що наразі її матеріальне становище змінилося, вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, перебуває на обліку на отримання житлових приміщень, як особа, що потребує поліпшення житлових умов. В зв`язку з чим, позивач з родиною проживає в орендованому житлі. Відповідач офіційно працює на державному підприємстві в Магаданській області, має стабільний дохід, не має на утриманні інших осіб. Вищенаведені обставини послугували підставою для її звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 17.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

До судового засідання позивач та її представник не з`явилися. Представник позивача надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив до суду не надав.

У відповідності до положень ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали справи №2-2081/2011, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.03.2011 року по справі №2-1320/2011, яке набрало законної сили 28.03.2011 року, шлюб між сторонами розірвано.

15 серпня 2019 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , змінивши прізвище на « ОСОБА_5 » (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ). Від даного шлюбу подружжя має спільну доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ). Згідно Довідки №2939 від 18.10.2021 року, позивач отримує щомісячну допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. та перебуває в відпустці по до досягнення дитиною трирічного віку.

Також позивач перебуває квартирному обліку на отримання житлових приміщень, які потребують поліпшення житловим умов з 11.04.2016 року, що підтверджується витягом зі рішення ВК ММР від 11.04.2016 року №331 та списку сімей, Додатку №1 до даного рішення що є списком взятих на квартирний облік до загальної черги.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 (Договір оренди від 14.01.2020 року) та зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (Відомості про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 12.10.2021 року №23049-07-08) разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.11.2011 року по справі №2-2081/2011, з відповідача ОСОБА_2 на корись ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. від усіх видій заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.08.2011 року і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На виконання вищенаведеного рішення суду, 23.03.2012 року Корабельний районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №2-2031/2011, який перебуває на виконанні в Корабельному ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) з 27.03.2012 року (витяг з АСВП від 29.10.2021 року).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Окрім цього, згідно з правовою позицією Верховного суду України у справі за № 143 цс 13, відповідно до якою з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Відтак, встановлено, що наразі, розмір аліментів, які стягуються за заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.11.2011 року по справі №2-2081/2011 становить менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину.

При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року).

А в силу ч.3 ст.181 СК України саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів) і саме вона має право на подання позову про зміну способу стягнення аліментів.

За таких обставин суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, та вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, бере до уваги, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, при цьому позивач має право вибору способу стягнення аліментів, а зміна способу стягнення аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

Враховуючи встановлені у справі обставини і зазначені норми права, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тобто, в даному випадку законодавець визначив, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, присудженні за рішенням суду аліменти стягуються від дня пред`явлення позову.

В той же час, чинний Сімейний кодекс України не визначає день пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів до суду як початок стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення можливе лише починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про зміну способу стягнення аліментів.

Також суд враховує, що згідно з абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

При цьому, зміна способу стягнення аліментів у цій справи призведе і до зміни розміру аліментів.

За таких обставин суд вважає, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення у цій справі повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі, а не з моменту звернення до суду, як просить позивач.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908,00 грн., від сплати якого позивач звільнена при зверненні з позовом до суду, слід стягнути в дохід держави з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10,18,23,76,279,258,259,263-265,282,352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2011 року по справі №2-2081/2011.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист №2-2031/2011 виданий Корабельний районним судом м. Миколаєва 22.03.2012 року.

Стягнути ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя С.В. Щербина