РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2022 рокуСправа №451/478/22
Провадження № 2/451/346/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

02 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - баба позивача. Спадкове майно, що залишилось після смерті баби - ОСОБА_3 , становить земельна ділянка площею 1,7332 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3872 га, та площею 0,3461 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Радехівської міської ради, і які належали спадкодавцю, згідно Державного акта на право приватної власності на землю. Прийнявши спадщину, вступивши в управління та володіння майном спадкодавця за законом, оскільки, на день смерті, позивач проживав та був зареєстрований в одному будинку разом із своєї бабою, доглядав за нею до дня її смерті, де проживає і дотепер. Мав намір оформити свої права на спадкове майно у нотаріальному порядку, у Радехівській державній нотаріальній конторі, однак не може цього зробити, у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа, а саме Державного акта на право приватної власності на землю, оскільки такий видано після смерті, а відтак державний нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, та рекомендовано звернутися з позовом в суд. Оскільки позивач, як спадкоємець, не має змоги оформити право власності відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для оформлення права на це майно. За таких обставин позивач звертається до суду з позовом про визнання права власності на земельні ділянки. Просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7332 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3872 га, та площею 0,3461 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті баби - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати по справі просить покласти на позивача (а.с.4-6).

У підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.19,28).

Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.29).

ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій позов визнала повністю та просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.30).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , видане Оглядівською сільською радою Радехівського району Львівської області 28.01.1997 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 видане 27.12.2004 року (а.с.14).

Родинні відносини, підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про народження матері позивача, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5, свідоцтвом про укладення шлюбу матері позивача (а.с.9-11,17).

Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_3 становить земельна ділянка площею 1,7332 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3872 га, та площею 0,3461 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Радехівської міської ради, і які належали спадкодавцю, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ЛВ № 061256, виданого 16.03.2000 року Радехівською районною радою Львівської області (а.с.13).

Згідно довідки №396, виданої 02 червня 2022 року виконкомом Радехівської міської ради Львівської області, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований ОСОБА_1 - онук, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №69112195 від 03.06.2022, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.18, 23).

Державний нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки Державний акт, який належав ОСОБА_3 (день смерті: ІНФОРМАЦІЯ_1 ), виданий після її смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,200, 206, 258-259,263-265, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 1,7332 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,3872 га, та площею 0,3461 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Радехівської міської ради Червоноградського району Львівської області, в порядку спадкування, після смерті баби - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 29 червня 2022 року.