Справа № 651/461/21
Провадження № 2/651/10/22
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
14.02.2022 року смт Верхній Рогачик
Верхньорогачицький районний суд
Херсонської області в складі:
судді Загрунного В.Г.
судового засідання Бедюх А.В
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Верхній Рогачик Верхньорогачицького (Каховського) району Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу №651/461/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Верхньорогачицький відділ державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання правочину удаваним та визнання права власності на майно (автомобіль), суд
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом з підстав, викладених в заяві, та просить суд визнати договір доручення від 21.08.2020 року, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 з однієї сторони та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , з другої сторони, на підставі якого 21.08.2020 року була видана Довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Хаяркіним В.В., Кам`янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 1107, - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки: ВАЗ, модель:2105, тип: загальний легковий седан-В, рік випуску: 1983, колір: синій, об`єм двигуна: 1298, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 , що укладений між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 право власності на автомобіль марки: ВАЗ, модель:2105, тип: загальний легковий седан-В, рік випуску: 1983, колір: синій, об`єм двигуна: 1298, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 .
Ухвалою суду від 13.12.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі та призначено проведення підготовчого засідання на 17.01.2022 року. Ухвалою від 17.01.2022 року вирішено витребувати у третіх осіб належним чином завірені копії матеріалів виконавчих проваджень № 65882966 та №64543940, а проведення засідання відкладено до 14.02.2022 року.
В підготовче судове засідання позивач не з`явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 55).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Подав заяву, згідно якої він позов визнав в повному обсязі та не заперечив проти його задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності (а.с. 49-50)
Представник Верхньорогачицького відділу державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в підготовче засідання не з`явився, але надіслав заяву, якою просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечив (а.с. 45).
Представник Бердянського відділу державної виконавчої служби у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) в судове засідання не з`явилася, але надіслала повідомлення, яким просила справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечила (а.с. 118).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 серпня 2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали усний договір купівлі-продажу автомобіля з умовами часткової оплати його вартості. За зазначеним договором вони домовилися, що ОСОБА_2 продає ОСОБА_1 належний йому на праві власності автомобіль: марка ТЗ: ВАЗ, модель:2105, тип: загальний легковий седан-В, рік випуску: 1983, колір: синій, об`єм двигуна: 1298, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 (а.с. 30) за 22 000.00 грн. (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.). На підтвердження дійсності намірів сторін 21 серпня 2020 року ОСОБА_2 оформив на ім`я ОСОБА_1 генеральну довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Камянсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області, Хаяркіним В.В. (а.с. 9, 10) та передав всі необхідні документи на автомобіль, включаючи реєстраційне посвідчення. Таке рішення було обумовлено технічним станом автомобіля та необхідністю в його капітальному ремонті та відсутністю коштів на переоформлення транспортного засобу з продавця на покупця.
На підтвердження укладання договору купівлі-продажу та передачі грошових коштів сторонами було прийнято рішення оформити Розписку, за якою Відповідач (Продавець) передає, а Позивач (Покупець) приймає транспортний засіб з індивідуальними характеристиками: марка ТЗ: ВАЗ, модель:2105, тип: загальний легковий седан-В, рік випуску: 1983, колір: синій, об`єм двигуна: 1298, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 разом з оригіналом Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , видано 17.10.2017 року Центром 6545. В цій розписці вони вказали загальну вартість транспортного засобу, яка склала 22 000.00 грн. (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.) та порядок подальшого розрахунку, за яким момент підписання розписки Покупець сплатив Продавцю 12 000, 00 грн. (дванадцять тисяч грн. 00 коп.), а інші десять тисяч оплатив наступним чином: по п`ять тисяч грн. в грудні 2020 та в липні 2021 року (а.с.11,12,13 ).
Так, отримавши необхідні документи на автомобіль 12.11.2020 року та вчинивши його частковий ремонт, позивачем було оформлено поліс № АР / 1158284 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 14). Надалі після останнього платежу в липні 2021 року ОСОБА_1 зупинили співробітники Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області та повідомили, що автомобіль арештований Верхньорогачицьким відділом державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за борги ОСОБА_2 (а.с. 68-69, 74-75, 91-93), автомобіль разом зі свідоцтвом про державну реєстрацію був вилучений (а.с. 15-16). Переоформити право власності після останнього платежу за договором купівлі-продажу позивач не встиг. За нотаріально посвідченою односторонньою угодою сторонами був прихований інший правочин договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки за цією угодою позивач передав власнику автомобіля грошові кошти за придбаний автомобіль, що підтверджується, зокрема, розписками, а продавець передав автомобіль та генеральну довіреність з правом його відчуження. Отже, фактично вони вчинили дії з виконання умов договору купівлі-продажу автомобіля, що призводять до правових наслідків, які настають за договором купівлі-продажу.
Так, наявна розписка від 21.08.2020 року є належним доказом, що свідчить про укладення саме договору купівлі-продажу автомобіля за 22 000 грн., а не оформлення довіреності на ОСОБА_1 на такий транспортний засіб. Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 8 серпня 2019 року по справі № 676/2027/17).
Укладений між сторонами чинний договір купівлі-продажу автомобілю є достатньою та належною правовою підставою набуття майна. При цьому автомобіль набуто позивачем в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.
Зазначене повністю збігається з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 3 червня 2015 року у справі №6-100цс15.
Вищевказане свідчить про те, що позивач та відповідач досягли згоди щодо всіх суттєвих умов договору, а саме: предмету та ціни.
У відповідності до ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року за № X, за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин.
Узагальненням Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24 листопада 2009 року, удаваним є правочин, що вчинюється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Тому при укладенні удаваного правочину до відносин його учасників застосовуються правила щодо правочину, який сторони мали на увазі (який сторони приховали). Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. Спільною ознакою фіктивного та удаваного правочинів є те, що розбіжність між волею та її зовнішнім виявом стає наслідком навмисних дій його учасників, які мають за мету одержання певної користі усіма або принаймні одним із них. Різниця полягає в тому, що за удаваного правочину настають інші права та обов`язки, ніж ті, що передбачені правочином. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосовувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.
Таким чином, виходячи з вищевикладених обставин, норм актів законодавства України та судової практики, в дійсності між позивачем та відповідачем був укладений не односторонній правочин у вигляді довіреності на право володінні, користування та розпорядження транспортним засобом, а договір купівлі-продажу на підставі якого відповідач передав у власність позивача автомобіль, а він прийняв його та сплатив за нього грошову суму коштів визначену між сторонами.
Отже, довіреність була видана відповідачем виключно з метою приховання іншого правочину, договору-купівлі-продажу, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі, тобто який сторони приховали, оскільки воля сторін в удаваному правочині була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені довіреністю. За удаваною довіреністю як правочином обидві сторони свідомо документально оформили її, але насправді між ними були встановлені правовідносини купівлі-продажу транспортного засобу.
У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Як передбачено ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Тому, позивач вважає, що на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу до нього перейшло право власності на автомобіль марки: ВАЗ, модель:2105, тип: загальний легковий седан-В, рік випуску: 1983, колір: синій, об`єм двигуна: 1298, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 , зокрема право володіння, користування та розпорядження цим майном, що випливає з положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 328 Цивільного кодексу України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При цьому, державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.
Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17.
Таким чином, беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, а також враховуючи те, що власник ОСОБА_2 не заперечив щодо набуття ОСОБА_1 права власності на автомобіль, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат розгляду не підлягає, оскільки таку вимогу позивачем не заявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 82, 141, 200, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст.235,316-317,319,321,328,386,392,655-656 ЦК України, Законами України «Про виконавче провадження», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Верхньорогачицький відділ державної виконавчої служби у Каховському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання правочину удаваним та визнання права власності на майно (автомобіль) - задовольнити.
Визнати договір доручення від 21.08.2020 року, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з однієї сторони та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , з другої сторони, на підставі якого 21.08.2020 року була видана Довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Хаяркіним В.В., Кам`янсько-Дніпровського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 1107, - удаваним правочином, укладеним з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ, модель 2105, тип загальний легковий седан-В, рік випуску 1983, колір синій, об`єм двигуна 1298, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що укладений між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої сторони.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на автомобіль марки ВАЗ, модель 2105, тип загальний легковий седан-В, рік випуску 1983, колір синій, об`єм двигуна 1298, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду, шляхом подачі, протягом 30 днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Верхньорогачицького районного

суду Херсонської області В.Г. Загрунний