н/п 2/490/1062/2021 Справа № 490/7539/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А.., при секретарі Савенко Є.В., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої при скоєнні злочину ,-

ВСТАНОВИВ

22 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав до Центрального районного суду м. Миколаєва цивільний позов ( в порядку ст. 128 КПК України) про стягнення з ОСОБА_2 , обвинуваченого за ст. 345 ч.2 КК України, на користь потерпілого ОСОБА_1 92 790 грн матеріальної шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди позивач обгрунтовує тим, що внаслідок дії відповідача, у період з 30.10.2018 року по 14.11.2018 року, а також в період з 15.11.2018 року по 19.11.2018 року він знаходився на стаціонарному лікуванні ДУ «ТМО МВС України по Миколаївській області» з діагнозом: Струс головного мозку (27.10.2018 року, зі слів, службова) з легкими клінічними проявами (ліквородинамічна цефалгія, вестибулярні прояви, асензація), забійна рана (1 см х 1 см) підборіддя (27.10.2018 року). Травма нижньої щелепи. Ангіопатія сітківки ОИ. Двобічний гострий кохлеоневрит. Згідно з результатами аудіометрії у потерпілого виявлено двостороннє зниження слуху, справа по змішаному типа, зліва по типу звукопроведення.

В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди посилався на те, що у зв`язку із завданими йому фізичними пошкодженнями, потерпілому довелось лікуватися значний час. Крім того, йому заподіяна моральна шкода, яка полягає у тому, що він відчував фізичний біль внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, було порушено його нормальний спосіб життя, так як змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав та лікування, та поніс моральні страждання через розповсюдження інформації про вищевказану подію у ЗМІ.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2020 року визначено головуючого по справі суддю Гуденко О.А. Ухвалою від 09.11.2020 по справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі . У зв`язку з великою навантаженістю, призначити підготовче судове засідання на 22.02.2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 22.02.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, та просить суд задовольнити позов в повному обсязі. В минулому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазаначивши, що вказана подія вплинула на умови його роботи, він вимушений був перевестися на службу в інше місто, оскільки ці обставини набули широкого розголосу в засобах масової інформації та соціальних мережах новин з публікаціями відео моменту його побиття, що супроводжувалось образливими та нецензурними коментарями на його адресу, що значно зашкодило його репутації. Це стало важкою психологічною травмою для нього та його сім`ї. Також він переніс тривале лікування, витратив багато коштів на відновлення здоров`я, потерпав від фізичного болю та страждань.

Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Багдасарова ГБ. надала суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, та заперечувала проти задоволення позову , просила відмовити у позові, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Так, обгрунтовуючи свої заперечення тим, він вважає що сума в розмірі 500 000 грн. є завищеною та такою, що не підтверджується наданими доказами в позові, та не відповідає характеру немайнових втрат та обсягу страждань які поніс позивач. У вчиненні злочину відносно позивача відповідач щиро покаявся, просив вибачення у потерпілого. З урахуванням того, що вказані події були оприлюднені в засолбах масової інформації - він також оприлюднив на Ютубі відеоролик з вибаченнями перед позивачем ще 08.11.2018 року.

Звертає увагу суду на те, що сам факт розповісюдження в ЗМІ інформації про ці події було обумовлено не діями відповідача, а фактом виконання ОСОБА_1 , службових обов`язків.

Позивачем не надано суду жодного доказу на обгрнутування позовних вимог, не доведено ступеню та тяжкості моральних страждань , до того ж, відповідачу вже призначено вироком суду покарання за вчинення злочину, що само по собі є певною компенсацією завданої потерпілому моральної шкоди.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винниму вчиненнікримінального правопорушення,передбаченого ч.2ст.345КК Україниі призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Згідност.75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків передбаченихп.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. В задоволенні решти частини позову відмовлено.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року вирок щодо ОСОБА_2 скасовано в частині вирішення цивільного позову і направлено в цій частині на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства в суд першої інстанції. У решті вирок суду залишено без зміни.

Як вбачається з зазначеного вироку суду, 01.06.2018 р. відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції в Миколаївській області №529 о/с лейтенанта поліції ОСОБА_1 (НОМЕР_2) призначено заступником командира батальйону №3 Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

Так, 27.10.2018 р. ОСОБА_1 здійснював патрулювання Центрального району м. Миколаєва, відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» у форменому одязі із знаками розрізнення, у складі «Корвет 0052» .

Того ж дня, приблизно о 00:05 годині, при патрулюванні території Центрального району м. Миколаєва, за порушення ПДР біля будинку №78 Олександрівське шосе в м. Миколаєві, зупинено автомобіль марки «Інфініті», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 . Під час складання адміністративних протоколів відносно останнього, до місця зупинки транспортного засобу прибув ОСОБА_2 .

Під час спілкування з ОСОБА_3 , останній почав виражатися відносно працівників поліції нецензурною лайкою, у зв`язку з чим лейтенантом поліції ОСОБА_1 було прийнято рішення про адміністративне затримання ОСОБА_3 , для подальшого його доставлення до Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській області.

В цей час, у ОСОБА_2 , який побачив, що ОСОБА_1 затримує ОСОБА_3 за вчинення адміністративних правопорушень, раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень співробітнику патрульної поліції ОСОБА_1 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, 27.10.2018 р. приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_2 , усвідомлюючи, що інспектор поліції ОСОБА_1 є працівником правоохоронного органу і виконує свої службові обов`язки, умисно, з метою заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, наніс позивачу один удар правою ногою в область щелепи, внаслідок чого відповідно до висновку судово-медичного експерта, ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла виличної кістки зі зміщенням уламків праворуч, що відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесного ушкодження, струсу головного мозку та садни обличчя, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також під час розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. З пояснень обвинуваченого слідує те, що він бачив потерпілого у форменому одязі, тобто розумів, що завдає тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу. У вчиненому він щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілого.

Судом встановлено, що матеріалами кримінального провадження доведено, що ОСОБА_2 наніс йому ОСОБА_1 під час виконання ним службових обов`язків, і що відповідвач усвідомлював, удар ногою в область обличчя, внаслідок чого той отримав тілесні ушкодження різного сутепеню тяжкості.

Відповідно до висновоку експерта №1186 від 16.11.2018 р., у гр. ОСОБА_1 , 1985 р.н., мають місце тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла виличної кістки зі зміщенням уламків праворуч, струсу головного мозку, садни обличчя, які могли утворитися від дії тупих твердих предметів.

По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться: перелом тіла виличної кістки зі зміщенням уламків праворуч до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (термін зростання кісток перевищує 21 добу), струсу головного мозку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я; садни обличчя до категорії легких тілесних пошкоджень.

Також судом досліджено матеріали кримінального провадження № 490/10030/18 за обвинувальним актом, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004154, за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст. 345 КК Укарїни.

Так, матеріалами цивільної справи та дослідженої судом кримінальної справи підтверджується наданими позитвачем медичними документами тривале проходженння ним лікування за вищевказаними діагнозами.

Проте на підтвердження понесених витрат на лікування, ОСОБА_1 , надав лише товарний чек № 24 від 11.01.2019 року ( Т.1 а.с. 65 - справи № 490/10030/118) про проходження комплекного ауділогічного обстеження на суму 1200 грн.

Згідно з частинами першою, другою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постановлений відносно відповідача вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду при розгляді цивільного позову потерпілого щодо правових наслідків дій (бездіяльності) відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи,а такожшкода,завдана майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою,яка її завдала.

За такого, суд доходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1200 грн на відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування від тілесних ушкоджень, завданих відповідачем.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно роз`яснень, що містяться у п. 9,10 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічних тощо),яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого,тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними діями іншої особи виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду нагадує, що в постанові 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) вказано, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, враховуючи обставини за яких позивачу заподіяно шкоду, а саме, що така шкода завдана також і заподіяннім тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривале лікування та , поза розумним сумнівом, значний фізичний біль та страждання.

Адже, загальними клінічними ознаками перелому виличної кістки є болісне, іноді - обмежене, відкривання рота, оніміння шкіри в підочній області, верхньої губи, крила носа, кровотеча з носа (при пошкодженні стінок верхньощелепної пазухи), іноді - диплопію (двоїння в очах).При цьому ці симтоми залежать від характеру і ступеня зміщення уламка, а у позивача діагностований перелом тіла виличної кістки зі зміщенням уламків праворуч. При переломі виличної кістки пацієнти скаржаться на болісне, іноді - обмежене, відкривання рота, оніміння шкіри в підочній області, верхньої губи, крила носа, кровотеча з носа (при пошкодженні стінок верхньощелепної пазухи), іноді - диплопію (двоїння в очах).

Також, як вбачається зі змісту ухвали Херсонського апеляційного суду від 27.10.2020 - сума відшкодування моральної шкоди у 10 000 грн вочевидь не відповідає глибині та тривалості моральних страждань потерпілого внаслідок заподіяних йому тілесних ушкоджень. При цьому, судом зазначено, що позиція сторони захисту при розгляді кримінально справи була визнання розміру відшкодування моральної шкоди на сумум 20 000 грн.

Таким чином, беручи до уваги: 1)глибину та тяжкість , тривалість перенесених позивачем душевних стражданнях і фізичного болю від отриманих травм та під час лікування;

2)стражданнях внаслідок втрати працездатності та виконання службових зобов' язань, нанесення йому травми саме під час виконання службових обов`язків поліцейського, направлених безпосередньо на забезпечення публічної безпеки і порядку та охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави( як-то передбачено ст. 2 ЗУ «Про Національну поліцію») ;

3) поведінку заподіювача шкоди, який , усвідомлюючи, що наносить удари ногою в обличчя працівнику правоохоронного органу під час виконання поліцейським своїх службових обов`язків , - фактично у свої 18 років публічно знехтував встановленим законами України та обов`язковими для дотриманнями всіма громадянами нормами та правилами дотримання та охорони правопорядку в державі;

4) порушення звичного образу життя позивача - суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Між тим, з огляду на вищенаведені мотиви суду та обстаивни справи , враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, суд достатнім розміром компенсації моральної шкоди вважає 50 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4,5, 12-13, 79-81, 141, 259-265,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої при скоєнні злочину - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 50 000 ( п`ятдесят ь тисяч) грн компенсації за завдану моральну шкоду та 1200 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 1536 грн 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23 червня 2022 року.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО