242/6284/21
Іменем України
29 червня 2022 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Авдіївської міської військово-цивільної адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно у виді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги була її мати ОСОБА_3 , проте, вона померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просила визнати за нею право власності на зазначену квартиру.
Заяви та клопотання сторін.
Позивач надала заяви про витребування доказів, усунення недоліків, уточнення позовної заяви та розгляд справи у в її відсутності.
Відповідач просив розглянути справу у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позову.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 06.12.2021 р. позовну заяву залишено без руху.
23.12.2021 р. було відкрито провадження по справі, витребувані докази.
15.02.2022 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Згідно свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .
Згідно свідоцтв про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 01.02.2021 р.
Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 04.10.1997 р., квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .
Постановою від 01.10.2021 р. у вчинені нотаріальних дій було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів у зв`язку з відсутністю можливості підтвердити право власності на спадкове майно. Також зазначено, що спадкоємицею ОСОБА_2 була ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, так як на день смерті проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована у квартирі, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку зі смертю.
Як вбачається з відповіді нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа за заявою доньки - ОСОБА_1 , заповітів не посвідчувалось. Після смерті ОСОБА_2 спадкових справ не оформлювалось, заповітів не посвідчувалось. Згідно довідки Авдіївської ВЦА Покровського району Донецької області № 0803/01-19 від 06.09.2021 р., квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 13.10.1997 р. була приватизована на одну особу ОСОБА_2 .
Зазначене встановлено з доказів в матеріалах справи.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до положень ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.
Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані докази, прийшов до висновку, що через відсутність правовстановлюючих документів позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права в іншому порядку, аніж в судовому на квартиру АДРЕСА_2 , що залишилось після смерті матері ОСОБА_3 , а тому позовні вимоги обгрутновані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_4 , що залишилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.Г.Черков