Справа № 720/2510/21
Провадження № 2/720/248/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лупу Д.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 . Спадщину після її смерті вона як спадкоємець по заповіту прйиянла своєчасно. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача Новоселицької міської ради Чернівецької області в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги Зеленогайського старостинського округу № 7 від 07 грудня 2021 року за № 1191 станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 відносилося до робочих дворів, в якому була зареєстрована та проживала тільки ОСОБА_2 ..

Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований до 1960 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та був зареєстрований в Зеленогайській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Згідно довідки Зеленогайського старостинського округу № 138 від 14 лютого 2022 року земельна ділянка за вказаною адресою рахується за ОСОБА_2 ..

З наявних у справі витягів погосподарської книги Зеленогайського старостинського округу слідує, що у 1986-1990 роках домоволодіння по АДРЕСА_1 відносилося до колгоспних дворів, в якому окрім спадкодавця ОСОБА_2 були зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вибули з господарства 23 березня 1984 року та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог ст. 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Таким чином, спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 члена колгоспного двору ОСОБА_5 не відкривалася.

Крім цього, згідно з п. 6 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

За вказаних обставин, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вибули з господарства 23 березня 1984 року та протягом трирічного строку позовної давності не витребували свої частки з майна колишнього колгоспного двору, втратили право на свої частки в майні вказаного домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що після вибуття з господарства ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та смерті ОСОБА_5 домоволодіння належало одноосібно ОСОБА_2 , яка продовжила в ньому проживати до дня смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла та після її смерті відкрилася спадщина на все домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З наявного в матеріалах спадкової справи заповіту від 27 березня 2020 року, посвідченого в.о. старости Зеленогайського старостинського округу № 7, слідує, що спадкодавець ОСОБА_2 все своє майно заповіла ОСОБА_1 ..

Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини

Однак, у зв`язку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла своєчасно, інших спадкоємців не має, то право власності на спадщину слід визнати за нею в порядку спадкування.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР, ст.ст. 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 142, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літера «А», літньої кухні літера «Б», сараїв літера «В», «Г», «Д», «Е», «Є», «Ж», убиральні літера «З», колонки № 1, воріт з хвірткою № 2, огорожі № 3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.