Справа № 347/2481/21
Провадження № 2/347/136/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

Головуючої-судді: Крилюк М.І.,

Секретаря: Лазорик Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Косівської міської ради про визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Косівської міської ради про визнання права власності на майно, мотивуючи свої вимоги тим, що її мати була діючим членом спілки селян «Нива», яка розташована на адміністративній території села Вербовець Косівського району Івано-Франківської області.

06 грудня 2000 року відбулись загальні збори уповноважених членів спілки селян «Нива», де також розглядалась заява її матері ОСОБА_2 про наділення їй майнового паю.

На зборах уповноважених членів спілки селян «Нива» 06 грудня 2000 року було прийняте рішення про задоволення заяви про виділення її матері у власність майнового паю. Відповідно до витягу з протоколу зборів уповноважених членів спілки селян «Нива» №1 від 06 грудня 2000 року ОСОБА_2 , як члену спілки селян «Нива», було виділено у власність майновий пай у вигляді нежитлового приміщення (гараж) в АДРЕСА_1 площею 45 м.кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати ОСОБА_2 померла. Позивачка єдиним спадкоємцем після її смерті.

Рішенням виконавчого комітету Вербовецької сільської ради від 28 вересня 2020 року за № 48 присвоєно номер гаражу виділеному СС «НИВА» у майновий пай ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким закріплено адресу АДРЕСА_2 .

24 вересня 2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину щодо даного майнового паю, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, через те, що даний гараж в АДРЕСА_2 , не зареєстрований. Просить позов задоволити.

Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Представник відповідача про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив.

При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 29.06.2022 року про заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В обгрунтування вимог заявленого позову позивачка посилається на факт членства її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в спілці селян «Нива», внаслідок розпаювання якої матері позивачки ОСОБА_2 , як члену спілки на підставі витягу з протоколу зборів уповноважених членів спілки селян «Нива» від 06 грудня 2000 року, було виділено у власність майновий пай у вигляді нежитлового приміщення (гараж) в АДРЕСА_1 площею 45 м.кв

Рішенням виконавчого комітету Вербовецької сільської ради від 28 вересня 2020 року за № 48 (а.с.17) розглянувши заяву ОСОБА_1 вирішено присвоїти номер гаражу виділеному СС «НИВА» у майновий пай ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким закріплено адресу АДРЕСА_2 .

Із долученого до матеріалів справи свідоцтва про народження (а.с.22) вбачається , що ОСОБА_2 доводиться матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідоцтвом про одруження (а.с.21) стверджено, що позивачка в справі ОСОБА_1 у зв`язку із укладенним шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».

Свідоцтвом про смерть (а.с.20) стверджено, що мати позивачки в справі ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що складено відповідний актовий запис №44 05.10.2018 року у Вербовецькій сільській раді .

24 вересня 2021 року позивачка в справі ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері в томй числі і щодо даного майнового паю- приміщення гаража.

Постановою від 24.09.2021 року (а.с.19) приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу Кабин А.Р. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що нежитлове приміщення - гараж в АДРЕСА_2 , не зареєстрований.

Також в підставу заявлених позовних вимог ОСОБА_2 подала до суду технічний паспорт виготовлений 22.07.2021 року (а.с.12) на приміщення гаража що по АДРЕСА_2 , однак у вказаному технічному документі не вказано прізвища замовника; висновок про вартість об`єкта оцінки (а.с.13) відповідно до якого визначено, що ринкова вартість нежитлового приміщення гаража загальною площею 31,7 кв.м., по АДРЕСА_2 складає 35360 грн.

Суд звертає увагу, що за вимогами позовної заяви позивачка просить визнати за нею право власності на нежитлове приміщення (гараж) в АДРЕСА_2 без зазначення загальної площі цього об`єкта нерухомості.

Відповідно до експлікації приміщення гаража (а.с.11) загальна площа такого станом на 22.07.2021 року складає 31.7 кв.м. в той час як в характеристиці цього ж нежитлового приміщення гаража вказано площу 39,5 кв.м. а у витягу з рішення зборів уповноважених СС «Нива» від 06.12.2000 року (а.с.23) вирішено передати в пай ОСОБА_2 гараж № НОМЕР_1 площею 45 кв.м. на території тракторної бригади в АДРЕСА_1 .

Тобто позивачкою в справі не надано суду жодних письмових доказів в спростування чи підтвердження дійсної площі нежитлового приміщення гаража, на яке вона претендує, як спадкове майно, оскільки така має суттєву різницю в долучених нею документах.

Надані позивачкою докази не доводять обставини щодо факту набуття права власності на гараж по АДРЕСА_2 на підставі та у порядку, визначеному нормами права, що врегульовують питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, або, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335, 344 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами (стаття 190 ЦК України).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

З огляду на предмет та підстави позову, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми, що врегульовують питання щодо здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колективних сільськогосподарських підприємств.

У статті 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» вказано, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яке вони одержують при виході з підприємства.

За змістом статті 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Порядок прийняття співвласниками рішень про виділення майна в натурі врегульовано Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств.

Пунктами 2.4, 2.5 Рекомендацій передбачено, що управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177 було затверджене Типове положення про комісію з вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки (далі - Типове положення).

У пункті 3 Типового положення зазначено, що основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємства, зокрема реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства.

Пунктами 4, 5 Типового положення визначені права комісії, які зводяться до проведення розрахунків щодо пайового майна, визначення структури пайового фонду тощо.

Так, комісія визначає розміри паїв колишніх членів підприємства, що не були ними одержані в натурі, грошима або цінними паперами під час припинення членства, а також виявляє осіб, які є їх власниками; розглядає заяви осіб щодо визнання за ними права на майновий пай та правильності розрахунку вартості паїв (підпункти 8, 9 пункту 4 Типового положення).

Співвласники розпайованого майна колективного сільськогосподарського підприємства мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначеному рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень ЦК України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності .

При цьому, порядок виділення майна в натурі має бути вчинено лише з дотриманням процедури, передбаченої законом.

На переконання суду позивачкою не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів розподілу і закріплення за її матір`ю ОСОБА_2 частки у майні Спілки Селян «Нива» в натурі, тобто факту набуття права власності на спірне майно у встановленому законом порядку, зокрема відсутній майновий сертифікат.

Відповідно до довідки Старости Вербовецького старостинського округу Косівської міської ради за № 34/048/2 від 16.05.2022 року (а.с.46) відомості , що стосуються нежитлового приміщення гаража в АДРЕСА_2 не відомі.

Таким чином, з огляду на викладене, позивачкою не доведено наявність передбачених законом підстав набуття права власності на нежитлове приміщення.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 328, 334, 355, 356, ЦК України, керуючись 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 до Косівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Крилюк М.І.