Провадження № 2/554/62/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022р. м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря Сорока Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

28.12.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до Октябсрького районного суду м.Полтави із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, де просив суд зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення його ОСОБА_1 до зазначеної квартири та передачі йому ключів від неї. В обґрунтування позову вказував, що у 2018 році його сім`я на той час яка складалась із нього його цивільної дружини ОСОБА_2 та їх доньки ОСОБА_3 придбали своє власне житло уклавши 26 жовтня 2018 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка за їх згодою була оформлена на дружину ОСОБА_4 . Вказував, що квартира була придбана за кошти, які дала в борг ОСОБА_3 ( його мати) під розписку. З вересня 2020 року у спірній квартирі він проживав один, бо колишня цивільна дружина ОСОБА_2 забрала їх дитину ОСОБА_5 та виїхала до смт. Велика Багачка. Так, 22 грудня 2021 року з незрозумілих причин працівники патрульної поліції, не пояснюючи нічого, застосували до нього фізичне насильство та виселили його з квартири АДРЕСА_1 , в якій він постійно проживає з 2018 року, натомість вселили до квартири ОСОБА_2 . На сьогоднішній день він не може потрапити до свого дому квартири АДРЕСА_1 , де він постійно проживав з 2018 року, а ОСОБА_2 не пускає його та змінила замки у дверях, а він вимушений постійно переходити від одних знайомих до інших.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року відкрито провадження у справі.

18.01.2022 року від відповідача ОСОБА_6 надійшов відзив на позовну заяву, де остання просила суд відмовити в позові, в обгрунтування відзиву вказувала, що 26.10.2018 ОСОБА_6 була придбана та зареєстрована на її ім?я квартира за адресою АДРЕСА_2 . Право власності на вищевказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Внаслідок реєстрації шлюбу, позивачем було змінено прізвище. У вищевказаній квартирі зареєстровані лише позивач та її донька ОСОБА_7 . Після того, як відповідач створив неможливі умови для спільного проживання, ОСОБА_6 з донькою була змушена покинути квартиру. Тим часом відповідач і надалі продовжував проживати у вищевказаній квартирі. Крім цього, він змінив замки до квартири, не пускав її, також не сплачував комунальні платежі.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом при розгляді справи встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_4 , що підтверджується копіями: договору купівлі-продажу від 26.10.2018 посвідченого ПН ПМНО Кривенко Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №2071; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №142879099 від 26.10.2018 виданий ПН ПМНО ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_9 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 зареєстроване та видане Дарницьким районним у м. Києві відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 18 вересня 2020 року .

Таким чином, спірна квартира та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

В спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру за № від 25 березня 2020 року.

Доводи позивача стосовно того, що спірна квартира придбана за кошти, які були надані згідно боргової розписки матір`ю позивача ОСОБА_1 спростовуються висновком експерта від 23.11.2021 року № СЕ -19/117-21/11025-ПЧ, виконаним експертами Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістисного центру МВС України 06.09.2021 року де вказано, що підпис у графі «Грошові кошти прийняли: ( підпис) ОСОБА_4 що у розписці від 20 жовтня 2018 року, виконаний не ОСОБА_9 ( ОСОБА_4 , а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису.

Згідно ч.1 ст. 317, ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Стаття 150 ЖК України, передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру тощо, мають право використовувати належне їм майно на свій розсуд, в тому числі і для проживання членів своєї сім`ї.

Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Звертаючись до суду із вимогами про усунення перешкод у користуванні власності шляхом вселення, позивач з урахуванням загальних принципів судочинства і вимог щодо доведення своєї позиції належними і допустимими доказами, таких доказів суду не надав.

З урахуванням обставин встановлених судом на підставі наданих сторонами доказів, оцінивши ці докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України, суд робить висновок про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч. 4 ст. 82, ст.ст. 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30 -денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення у той же строк з моменту отримання копії рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Івано Франківськ, останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_3 , проживає АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка міста Полтава, зареєстрована АДРЕСА_2 , проживає АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Суддя : В.М.Бугрій