Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2415/22
Провадження № 2-з/711/43/20
У Х В А Л А

25.07.2022 м. Черкаси

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі судового засідання Щокань В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 09.06.2022р. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Крім того, 22.07.2022р. заявником через представника адвоката Прядка В.М. до суду подана заява про забезпечення вказаного позову. Зазначено, що ОСОБА_1 подана позовна заява про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у розмірі 5000 доларів США., що еквівалентно 146250грн. та 3% річних в сумі 1491грн. 00коп. Вказує, що грошові кошти відповідачу були передані відповідно до розписки від 16.11.2021р. і до цього часу не повернуті. Вважає, що належним способом забезпечення позову є накладення арешту на майно відповідача, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Встановлено, що відповідач є власником 1/3 частини квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказує, що відчуження майна, що належить відповідачу, може в подальшому порушити права позивача. Накладення арешту на майно відповідача не перешкоджає володінню, користуванню майном.

Таким чином, заявник просить накласти арешт на 1/3 частину квартири, за вище вказаною адресою, яка належить ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Статтею149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1)накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2)забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 150 ЦПК України). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч.2 ст. 150 ЦПК).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 4 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Слід зазначити, що за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, ухвалою суду від 04.07.2022р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Враховуючи доводи, що викладені у позовній заяві, ОСОБА_1 вказує про порушення її майнового права, яке полягає у неповерненні ОСОБА_2 грошових коштів, які були останньою отримані по розписці від 16.11.2021р. із строком повернення 14.01.2022р.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За результатами розгляду заяви, аналізу доводів заявника, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення, оскільки обраний заявником (позивачем) спосіб забезпечення позову не є розмірним із предметом позову. Так, предметом спору є договірно-правові відносини стосовно повернення грошових коштів у розмірі 146250грн., отриманих по розписці, а також коштів в сумі 1491грн. як відповідальність, відповідно до ст. 625 ЦК України. При цьому, відсутня вартість нерухомого майна, на яке просить позивач накласти арешт, що унеможливлює визначення співмірності розміру позовних вимог і вартості майна відповідача.

Крім того, за інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна від 20.07.2022р., що надана заявником, дійсно встановлено, що за ОСОБА_2 (відсутній РНОКПП) зареєстроване право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 16.01.1996р. Між тим, відсутні дані про те, що вказане нерухоме майно дійсно належить саме відповідачу по даній справі, а тому накладення арешту на майно може призвести до порушення майнових прав власника майна, в разі, якщо останній не є відповідачем по справі.

Отже, заява про забезпечення позову є необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення.

На підставі зазначеного вище та керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , що подана адвокатом Прядка В.М. про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повне судове рішення складено 25.07.2022.

Головуючий: С. М. Позарецька