КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2022 року м. Київ

Справа №359/5478/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3097/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Яковлєвої Л.В. 07 вересня 2021 року у м. Бориспіль, повний текст рішення складений 16 вересня 2021 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В

У червні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна») звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на власну користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 52322,77 грн та судові витрати 2270,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 серпня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «ФОРД» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля марки «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року в справі № 752/17762/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Автомобіль «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 застраховано «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3000/290/009794 від 11 грудня 2017 року.

ПАТ «СК «Універсальна» визнало страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 152322,77 грн на підставі звіту експерта, рахунку-фактури, за яким, і на підставі заяви страхувальника, було перераховано платіжними дорученнями кошти на рахунок станції технічного обслуговування, що проводила ремонт автомобіля.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ФОРД» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі полісу № АМ/1767013. Виконуючи договірні зобов'язання, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснило виплату на користь ПАТ «СК «Універсальна» у розмірі 100000,00 грн. Різниця між завданою відповідачем шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією відповідача, становить 52322,17 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2021 року задоволені позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» страхове відшкодування в розмірі 52322 (п`ятдесят дві тисячі триста двадцять дві) гривні 77 копійок та судові витрати в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення суду мотивовано тим, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Не погодився з вказаним судовим рішенням відповідач, ним подана апеляційна скарга, в якій він посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вказує на незаконність і необґрунтованість рішення. Зокрема, відповідач вказує, що судом не було перевірено двох обставин: фактичного здійснення ремонту автомобіля, та чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником податку ПДВ. А отже визначення суми матеріального збитку, до якого включено ПДВ не може вважатись обґрунтованим. Крім того, здійснивши відшкодування вартості за нові запчастини судом не засновано передачі йому замінених запчастин, чим також порушено його права. На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанцій, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 серпня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «ФОРД» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , та автомобіля марки «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Патрульної поліції у м. Києві від 27 вересня 2018 року /а.с.13/. Ці обставини також встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення № 752/17762/18 .

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 вересня 2018 року в справі № 752/17762/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП /а.с.14/.

Автомобіль ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 застраховано «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» у ПАТ «СК «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3000/290/009794 від 11 грудня 2017 року /а.с.6-11/.

На підставі цього договору «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» 25 серпня 2018 року звернулась до ПАТ «СК «Універсальна» з заявою про виплату страхового відшкодування /а.с.15/.

Згідно з розрахунками складеними ТОВ «Віннер Автомотів» вартість наданих «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» послуг по ремонту автомобіля «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 становила: № 1047590 від 22 серпня 2018 року - 141964,94 грн, в тому числі ПДВ 23660,82 грн; №1047834 від 20 вересня 2018 року - 6992,51 грн, в тому числі 1165,41 грн; № 1048131 від 26 вересня 2018 року - 3365,32 грн, в тому числі ПДВ 560,89 грн /а.с.16-18/.

Відповідно до Звіту №85/08/18 про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу складеним ФОП ОСОБА_4 за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного автомобілю «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_3 , що належить «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі», складає 150854,01 грн /а.с.19-26/.

Відповідно до страхових актів № 43240/1, №43240/2, №43240/3 та розрахунків страхового відшкодування від 27 серпня 2018 року сума страхового відшкодування, заподіяного власнику автомобіля «ВОЛЬВО», становить 152322,77 грн /а.с.27-32/.

ПАТ «СК «Універсальна», виконуючи свої договірні зобов`язання 25 та 28 серпня 2018 року виплатила страхове відшкодування в розмірі 152322,77 грн, перерахувавши вказану суму згідно заяви страхувальника на рахунок станції технічного обслуговування, де ремонтувався автомобіль «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» /а.с.33-35/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ФОРД» НОМЕР_1 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «АСК «ІНГО Україна» на підставі полісу № АМ/1767013 /а.с.38/. Позивач вказує, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», виконуючи договірні зобов`язання, здійснило їм виплату у розмірі 100000,00 грн. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Листом від 01 березня 2019 року позивач висунув відповідачу вимогу про сплату різниці між завданою відповідачем шкодою та шкодою, яка відшкодована страховою компанією відповідача, яка становить 52322,17 грн. Цей лист був одержаний відповідачем 13 березня 2019 року /а.с.36,37/.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ст. 9 Закону обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1ст.1166 ЦК України).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц роз`яснено, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом і в Постановах від 30 січня 2019 року у справі № 755/9320/15-ц, від 24 лютого 2020 року у справі № 707/2727/18 та інших, що свідчить про усталену судову практику у таких правовідносинах.

З наведених обставин справи вибачається, що знайшли своє підтвердження обставини дорожньо-транспортної пригоди 15 серпня 2018 року, за участю автомобіля марки «ФОРД» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , та автомобіля марки «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 , належного Хорайзен Кепітал Едвайзор , Ел-Ел-Сі » під керуванням ОСОБА_2 . Вина у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнана за відповідачем. Ці обставини встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушеня відносно відповідача, тому доведенню в рамках розгляду даної справи не підлягають. Вони не заперечуються і відповідачем в доводах апеляційної скарги.

Також встановлено, що транспортний засіб «ВОЛЬВО» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» зазнав механічних пошкоджень, вказане не заперечується сторонами у справі.

Позивач на підставі правовідносин за договором добровільного страхування здійснив «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі» виплату страхового відшкодування у розмірі 152322,77 грн, перерахувавши вказану суму згідно заяви страхувальника на рахунок станції технічного обслуговування.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди «Хорайзен Кепітал Едвайзор, Ел-Ел-Сі», в порядку суброгації.

Відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, в силу вимог ст.1194 ЦК України зобов`язаний відшкодувати різницю між завданою шкодою та шкодою, яка відшкодована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не здійснив перевірку обставин фактичного здійснення ремонту автомобіля та чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником податку ПДВ колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними. Так, на обставини фактичного виконання ремонтних робіт вказує як виданий рахунок, так і проведена по ньому оплата послуг. А враховуючи, що ремонті роботи здійснювала юридична особа, яка проводить господарську діяльність, то такий податок входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент) в порядку визначому розділом 5 Податкового кодексу України.

Інших доводів апеляційна скарга не містить, а в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема, змагальності і диспозитивності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність заявлених позовних вимог. Оскаржуване судове рішення містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, посилання відповідача на те, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені обставини справи, що призвело до прийняття необґрунтованих висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, що в свою чергу є підставою для скасування рішення суду, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

З огляду на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з положень ст.141 ЦПК України, відсутні підстави і для здійснення відповідачеві понесених витрат при звернені до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук