СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/48/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріної Дарії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 19.11.2021 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріної Дарії Ігорівни, якою просить визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріної Дарії Ігорівни про відкриття виконавчого провадження № 67257098 від 26.10.2021 року.

В обґрунтування скарги, скаржник посилається на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року по справі № 2/759/2685/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким стягнуто з боржника на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, починаючи стягнення з 03.12.2018 року до повноліття дитини. На примусове виконання рішення суду від 01.07.2019 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист від 24.10.2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року було скасовано, та постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначив, що 26.10.2021 року головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріною Д.І. на виконання рішення суду було відкрито ВП № 67257098, при тому, що боржник не зареєстрований у Святошинському районі м. Києві, а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та при тому, що його адреса місця проживання була встановлена та зазначена Київським апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги. Вважає дії головного державного виконавця Гуріної Д.І. неправомірними у зв`язку з чим підлягає скасуванню постанова про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явились, про день, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Від представника скаржника ОСОБА_4 до суду було подано заяву, якою підтримує заявлені вимоги в повному обсязі та просить розгляд скарги провести за його відсутності та відсутності скаржника.

Головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріна Д.І. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялась належними чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року по справі № 2/759/2685/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким стягнуто з боржника на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, починаючи стягнення з 03.12.2018 року до повноліття дитини.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2019 року було скасовано, та постановлено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.12.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

26.10.2021 року головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріною Д.І. на виконання рішення суду було відкрито ВП № 67257098.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвекції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»).

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України „Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби.

Положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені обов`язки і права державного виконавця, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п. 4 ст. 4 ч. 10 ЗУ « Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

З матеріалів справи, а саме акту обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської об`єднаної територіальної громади від 28.01.2021 року вбачається, що боржник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 242).

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про задоволення скарги у повному обсязі, оскільки головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріною Д.І. в порушення вимог діючого законодавства а саме ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» 26.10.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 433, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріної Дарії Ігорівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Гуріної Дарії Ігорівни про відкриття виконавчого провадження № 67257098 від 26.10.2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В. П`ятничук