КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/4549/19 Головуючий у 1-й інст. - Василишин В.О.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/2345/2022 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Заришняк Г.М., Кулікова С.В.

при секретарі Загородній С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович, в якому просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Посилався на те, що 28 березня 2008 року ОСОБА_1 уклав із Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), договір кредиту, на підставі якого отримав 20 000 доларів США. На забезпечення виконання умов кредитного договору його сторони того ж дня уклали договір іпотеки, предметом якого є дві земельні ділянки по АДРЕСА_1 площами 0,1000 га та 0,0094 га.

18 січня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А. видав виконавчий напис, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки.

Посилався на те, що розмір заборгованості не є безспірним, до заяви про видачу виконавчого напису не були надані первинні банківські документи, заборгованість визначена без зазначення гривневого еквіваленту, а сам кредитний договір не був нотаріально посвідчений, що унеможливлює видачу виконавчого напису нотаріусом. Крім того, на думку позивача, має місце розбіжність між сумами визначеними у виконавчому написі і нотаріально посвідченій вимозі, що була отримана позивачем, та з дня виникнення права вимоги минуло більше ніж три роки.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилався на те, що суд першої інстанції не дослідив всі докази наявні в матеріалах справи.

Крім того, посилався на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення з зазначеними сумами та датами, з яких було б зрозуміло з якого моменту виникла заборгованість і в якій сумі, не були надані первинні бухгалтерські документи щодо нарахованої заборгованості по нарахованих відсотках, з яких було б зрозуміло, за якою формулою, за який період, в якому розмірі та на яку суму нараховуються відсотки. А довідка-розрахунок заборгованості, складена представником за довіреністю є лише відображенням односторонніх арифметичних припущень банку та не може застосовуватись як доказ безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Тобто документи, надані приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., а саме: вимога про усунення порушень від 17 липня 2017 року, довідка-розрахунок заборгованості від 31 травня 2017 року викликають сумнів та є такими що не відповідають законодавству. Також позивач вказує на наявність суперечностей в документах, поданих позивачем та в документах, наданих нотаріусом КМНО Чуловським В.А.

Вказана апеляційна скарга вже була предметом розгляду в апеляційному суді.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2020 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Визнано виконавчий напис від 18 січня 2018 року № 742, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., таким, що не підлягає виконанню. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа - Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768 грн 40 коп.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа - Банк» - задоволено частково, рішення Київського апеляційного судувід 08 квітня 2021 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, оскільки на час вчинення оспорюваного виконавчого напису сума заборгованості за кредитом була безспірною.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та апеляційним судом перевірено, що 28 березня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 20 000 доларів США.

На забезпечення виконання умов кредитного договору його сторони того ж дня уклали договір іпотеки, предметом якого є дві земельні ділянки по АДРЕСА_1 площами 0,1000 га та 0,0094 га.

02 липня 2009 року між позивачем та відповідачем були укладені Договори про внесення змін до Договору кредиту №410/48/08-ПІ та до Іпотечного договору №08/І-48, за якими сторонами погоджено суму кредиту в розмірі 20954 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) долари США та строк повернення кредиту до 27 березня 2020 року (а.с. а.с.21-23, т.1).

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір та іпотечний договір в забезпечення виконання зобов`язань позивача перед відповідачем. Умовами вказаних договорів передбачено право відповідача, як іпотекодержателя, на звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позивачем, як позичальником, взятих на себе зобов`язань. Разом з тим, вказане право може бути реалізовано з додержанням умов договору та вимог чинного законодавства.

При зверненні із заявою до приватного нотаріуса відповідачем до заяви на підтвердження вимоги були долучені, зокрема, іпотечний договір, довідка - розрахунок заборгованості, копія вимоги адресована позивачу з даними банку та поштового відділення про здійснення відправлення, довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Виходячи із норм чинного законодавства основною умовою вчинення виконавчого напису нотаріуса є здійснення направлення іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю і сплив визначеного Законом строку. При цьому повідомлення вважається надісланим при наявності відмітки поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

20 липня 2017 року АТ «Укрсоцбанк» надіслало ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень на загальну суму 41 289,73 доларів США.

14 вересня 2017 року приватний нотаріус передав П`янкову Є.В. заяву з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 83 427,85 доларів США.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_1 надав відповідь на вимогу про усунення недоліків від 14 вересня 2017 року.

18 січня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 41 289,73 доларів США. На підтвердження вимоги були надані: іпотечний договір, кредитний договір, копія вимоги про усунення порушення зобов`язання з підтвердженням її направлення боржнику, довідка банку про ненадходження платежу, довідка-розрахунок заборгованості станом на 30 травня 2017 року на суму 41 289,73 доларів США, з яких: строкова заборгованість - 5 449,00 доларів США; прострочена заборгованість - 13 361,85 доларів США; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 156,76 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 22 322,12 доларів США.

18 січня 2018 року приватний нотаріус видав виконавчий напис, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості запропонував звернути стягнення на предмет іпотеки.

Вивчивши докази наявні в матеріалах справи апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Стаття 88 ЗУ «Про нотаріат» містить певну умову вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Крім того, частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Апеляційним судом встановлено, що 20 липня 2017 року АТ «Укрсоцбанк» надіслало П`янкову вимогу про усунення порушень на загальну суму 41 289, 73 доларів США (а.с. 100-102, т.1).

14 вересня 2017 року приватний нотаріус надіслав позивачу заяву з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 83 427, 85 доларів США (а.с.14, т.1).

28 жовтня 2017 року ОСОБА_1 надіслав відповідь на вимогу про усунення недоліків від 14 вересня 2017 року приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Кобелєвій А.М. та АТ «Укрсоцбанку» (а.с.15, т.1).

У даній відповіді ОСОБА_1 не погоджується із заборгованістю зазначеною в листі нотаріуса та не погоджується з обсягом його зобов`язань перед банком. Пише про те, що не згоден з заборгованістю по тілу кредиту, процентам та інших платежах, оскільки детальних розрахунків вказаної суми заборгованості АТ «Укрсоцбанк» не надало, то позивач не може розрахувати та перевірити заборгованість з якою не погоджується.

Крім цього, посилається на те, що банком нотаріусу не надано документів які підтверджують безспірність вказаної нотаріусом суми заборгованості.

Тобто, безспірності його заборгованості перед банком немає.

Судом встановлено, що у вересні 2017 року АТ «Укрсоцбанком» була направлена вимога про усунення порушень від 14 вересня 2017 року через приватного нотаріуса Кобелєва А.М., де станом 06.09.2017 року була вказана заборгованість у розмірі 83 427, 85 доларів США.

В матеріалах справи наявна вимога де вказана інша сума боргу у розмірі 41 289, 73 долари США.

Належного розрахунку на підтвердження тієї чи іншої суми заборгованості банком суду не надано, що позбавило позивача у даній справі надати суду розрахунок на спростування розміру його заборгованості перед банком.

Таким чином, документи на підставі яких вчинений виконавчий напис викликають сумнів та є такими, що не відповідають законодавству по вчиненню нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п.п. 3.1. Глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України» затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

В данному випадку розмір заборгованості було можливо встановити за згодою сторін або за позовом банку до ОСОБА_1 за рішенням суду, підстав для вчинення виконавчого напису за відсутності безспірності заборгованості не було.

Позивач стверджує, що остання проплата по договору була ним здійснена у грудні 2008 року.

Відповідачем ці твердження позивача доказами відповідно до приписів статей 77-81 ЦПК України не спростовано.

Як встановлено судом, відповідно до п.4.5 кредитного договору сторони обумовили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пп.3.3.7 -3.3.8 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Суд приймає до уваги, що остання сплата кредиту була в грудні 2008 року. Отже, відповідно до п.4.5 договору, обов`язок позичальника погасити кредит у повному обсязі, сплатити нараховані проценти та штрафні санкції настав на 61 календарний день прострочення виконання зобов`язання за договором.

Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся лише 18 січня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку з дня виникнення права вимоги.

Таким чином, виконавчий напис вчинено з порушенням порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідачем пропущеного строк протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а нотаріусом не перевірено відповідність наданих документів вимогам закону та чи не сплив строк в межах якого стягувач може звернутися із заявою про вчинення виконавчого напису.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на день вчинення виконавчого напису нотаріусом не було встановлено безспірності заборгованості боржника ОСОБА_1 перед банком.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 742 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем 18 січня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Головуючий

Судді