Справа № 727/3704/22
Провадження № 2/727/1042/22
28 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Орлецькій Н.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, третя особа старший державний виконавець Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул Ігор Іванович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Вважав виконавчий напис від 22.12.2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки при зверненні до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М.Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»не було подано документів, які б підтверджували безспірність заборгованості.
Крім того, стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса може здійснюватись лише на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору, однак такий договір нотаріусу не надавався.
Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та розглянути справу у відсутності позивача та його представника, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М.в судове засідання не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Третя особа старший державний виконавець Хотинського відділу державної виконавчої служби у Дністровському районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гуцул І.І. в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 11.03.2021 року між позивачем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів»укладено кредитний договір №1878675.
19 листопада 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №1911, яким відступлено право вимоги за кредитним договором №1878675 від 11.03.2021 року.
Частиною 1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. До інших актів законодавства України відноситься Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5.
Згідно з п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи.
Частиною 1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Як встановлено судом, укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» кредитний договір №1878675 від 11.03.2021 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірноїзаборгованості боржника.
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Що ж стосується стягнення з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача витрат за надання правничої допомоги, то необхідно зазначити таке.
26.04.2022 року між Адвокатським об`єднанням «Вектор Права» та позивачем ОСОБА_1 укладено договір №41/22 про надання юридичної (правничої) допомоги в цивільній справі (а.с.27).
Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п.1 та п.2 ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі №362/3912/18.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з звітом (актом) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи від 28.06.2022 року адвокатське об`єднання «Вектор права» в особі Венерської Г. надали позивачу наступні послуги: надання консультацій, підготовка адвокатського запиту до Хотинського відділу ДВС , вивчення правової позиції щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підготовка позовної заяви та заяви про забезпечення позову, загальною вартістю 5500 грн. (а.с. 59).
Відповідно до звіту (акту) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи від 28.06.2022 року (а.с.59), адвокат надала, а клієнт прийняв послуги за надання правничої допомоги, за що сплатив грошові кошти в сумі 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 27.04.2022 року (а.с.29), квитанцією від 01.05.2022 року (а.с.30) та квитанцією від 28.06.2022 року (а.с. 60).
Враховуючи вищевикладені обставини, а також невелику складність справи даної категорії, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, суд вважає, що відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі, який вказаний у звіті (акті) про надані послуги у зв`язку з розглядом справи в сумі 5500 грн.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.39) та витрати по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн. (а.с. 36).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок та понесені витрати за надану професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
В іншій частині вимог щодо правничої допомоги відмовити.
З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 01 липня 2022 року.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: