ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 червня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1919/21

Головуючий у першій інстанції Чурупченко М. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/453/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Холминська селищина рада Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Холминської селищиної ради Корюківського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 11/12 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

У мотивування заявлених вимог зазначав, що з 2002 року почав проживати у спірному будинку разом з тіткою, ОСОБА_6 , здійснюючи за нею догляд, тобто правомірно, з дозволу господарки, вселився та добросовісно проживав у житловому будинку. Після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 залишилась спадщина, до складу якої входила 1/2 частина домогосподарства. Інша половина садиби належала на праві власності братам і сестрі померлої по 1/12 частині кожному.

Указував, що спадкоємці за законом брати померлої ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8 , а також спадкоємиця за заповітом ОСОБА_9 із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_6 не зверталися. Після смерті тітки він продовжував проживати у будинку, претензій щодо порушення права власності на житловий будинок йому не висувалося, що свідчить про те, що понад 10 років ОСОБА_1 відкрито і безперервно володів та користувався майном, отже набув право власності на спірну частину нерухомості за набувальною давністю.

Ухвалою від 06 січня 2022 року Корюківський районний суд відмовив ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до помилковості висновку районного суду про наявність у провадженні цього ж суду справи зі спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Позивач зазначає, що його позовною вимогою у справі № 736/1209/20 указано визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, а у даній справі ставиться питання про визнання права власності на іншу частину майна за набувальною давністю.

Наголошує на тому, що позовні вимоги у справах, які перебувають у провадженні суду, не є тотожними, тобто відрізняються за предметом та підставами, на яких вони ґрунтуються.

22 червня 2022 року представником відповідачки ОСОБА_4 адвокатом Корхом О.І. через систему «Електронний суд» надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якій одночасно заявлено клопотання про поновлення строку для його подачі. Клопотання мотивоване тим, що сторона відповідача не отримувала копії апеляційної скарги, а надана за клопотанням її копія отримана поза строком, встановленим судом для надання відзиву.

Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів виходить з наступного.

Ухвалою від 24 січня 2022 року Чернігівський апеляційний суд відкрив провадження у даній справі (а.с. 55-56), у якій роз`яснив відповідачам право подати відзив на апеляційну скаргу у строк до 03 лютого 2022 року.

Копія даної ухвали разом з копією апеляційної скарги 25 січня 2022 року була надіслана учасникам справи, зокрема, й відповідачці ОСОБА_4 (а.с. 57), яка була отримана адресатом 27 січня 2022 року, що підтверджується відміткою у повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 61). У встановлений судом строк відповідачкою ОСОБА_4 відзив подано не було.

У судовому засіданні від 23 лютого 2022 року представник відповідачки адвокат Корх О.І. заявив клопотання про надання часу для ознайомлення з апеляційною скаргою, зазначивши, що її копії не отримував. Протокольною ухвалою апеляційний суд задовольнив клопотання представника, у зв`язку з чим відклав розгляд справи. Цього ж дня адвокатом була отримана копія апеляційної скарги, про що свідчить наявна у матеріалах справи його розписка (а.с. 86).

Справа призначалась до розгляду на 31 травня 2022 року та у зв`язку з оголошеною перервою на 22 червня 2022 року.

Частиною 1 ст. 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків (ч. 8 ст. 279 ЦПК України).

Аналізуючи наведені норми та враховуючи те, що копію апеляційної скарги відповідачкою ОСОБА_4 отримано 27 січня 2022 року, а її представником 23 лютого 2022 року, апеляційний суд вважає, що сторона відповідача мала достатньо часу для подання відзиву на апеляційну скаргу та відповідного клопотання про продовження процесуального строку до призначеного на 22 червня 2022 року судового засідання, а у клопотанні не наведено підстав, які суд міг би визнати поважними, продовжуючи процесуальний строк. Отже, відсутні підстави для продовження представнику відповідачки строку для подання відзиву на апеляційну скаргу, а сам відзив на апеляційну скаргу слід залишити без розгляду.

Іншими відповідачами відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача та представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду скасувати, враховуюче наступне.

Дійшовши висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, районний суд виходив з того, що у даному суді вже є аналогічна справа № 736/1209/20 за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності, але по даній справі рішення не прийнято та провадження у цій справі зупинено.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просив визнати за ним право власності на 11/12 частин житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 за набувальною давністю (а.с. 2-8).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на відкритість та безперервність володіння та користування спірним майном упродовж більше 10 років, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України являється підставою для набуття права власності на це майно.

Наявна у матеріалах справи копія ухвали Щорського районного суду від 01 листопада 2021 року свідчить про те, що у провадженні цього суду перебуває справа № 736/1209/20 за позовом ОСОБА_1 до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом (а.с. 38).

З наданої на запит апеляційного суду копії позовної заяви (а.с. 74-76) вбачається, що у жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у якому просив встановити факт проживання з померлою ОСОБА_6 на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на час смерті рідної тітки ОСОБА_6 постійно проживав разом з нею, і, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину. Беручи до уваги реєстрацію позивача за іншою адресою на час відкриття спадщини, виникла необхідність у встановленні факту постійного проживання разом із спадкодавцем. Крім того, ОСОБА_1 зазначав про те, що до складу спадщини належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 08 квітня 1976 року. Оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений, на підставі ст. 392 ЦК України наявні підстави для визнання за ним права власності на спадкове майно.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Верховний Суд у своїй постанові від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18 наголосив, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Верховний Суд указав, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

В іншій своїй постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 910/6868/19 Верховний Суд роз`яснив, що підстава позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Зважаючи на наведене у сукупності, колегія суддів приходить висновку, що підстави позову ОСОБА_1 до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності у порядку спадкування за законом у справі № 736/1209/20, яка перебуває у провадженні Щорського районного суду, та у даній справі не є ідентичними, оскільки, обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на відмінні обставини щодо виникнення у нього права власності на спірне майно та указує різні правові підстави щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене, районний суд дійшов помилкового та передчасного висновку стосовно відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Холминської селищної ради Корюківського району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 червня 2022 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко