ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року

м. Черкаси

справа № 711/2204/21 провадження № 22-ц/821/67/22 категорія: 310000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Бородійчука В.Г.,

суддів: Вініченка Б.Б., Гончар Н.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на дитину.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на дитину.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30 червня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, мають неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Крім цього позивач виховує самостійно свого сина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2018 року стягнуто з громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, підставами для ухвалення такого рішення було те, що відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та єдиним його офіційним доходом є пенсія в розмірі 2 950 турецьких лір, що еквівалетно 18 201,50 грн., яка сплачується згідно законодавства Турецької Республіки, громадянином якої являється ОСОБА_7 . Також на утриманні у відповідача перебувають його батьки, які не отримують пенсію та до яких останній літає 1 раз на 30-40 днів, більшість часу проводить в Україні з дитиною ОСОБА_4 , Крім того, він оплачує комунальні платежі та фінансово утримує дружину і дитину.

За даним рішенням суду у справі № 712/1359/18 відкрито виконавче провадження і проводиться стягнення в примусовому порядку.

Протягом всього часу виконання рішення суду відповідач державному виконавцю надавав недостовірні відомості про свої доходи і свій сімейний стан.

По-перше: відповідач порушив вимоги державного виконавця і раз у квартал довідки про свої реальні доходи не надавав. Довідки про його доходи були не легалізовані в Україні. Тим більше, виявилось, відповідач є власником ПП «БАШЕР-ДЖАМ» і веде реальну підприємницьку діяльність з 2016 року, у зв`язку з чим і отримував посвідку на проживання в Україні.

По-друге: батьки відповідача люди похилого віку ( 96 і 86 років відповідно), на сьогодні взагалі не відомо чи живі його батьки. Довідки про свій сімейний стан відповідач не надавав.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

З 2018 року відповідач позивача і дітей не забезпечує. Молодша дитина через постійне домашнє насилля відповідача став боятись батька.

Відповідач постійно здійснює авіа перельоти в Турцію, що вже свідчить про значно більший дохід, ніж він надає у державну виконавчу службу.

Наразі, через карантин позивач має нестабільний заробіток, а відповідач, вчиняючи економічне насилля, зменшив сплату аліментів на дитину з 3 500 грн. на місяць до 900 грн. на місяць.

Дитина постійно проживає з позивачем за її адресою проживання, про що свідчить довідка про місце реєстрації дитини.

Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач протягом тривалого часу не надавав належних коштів на потреби дитини, у позивача є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини у належному розмірі, тобто сплати аліментів у розмірі що має забезпечувати потреби дитини.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки відповідач офіційно не отримує заробітну плату в Україні, має мінливий дохід, а наскільки відомо позивачу, що більша частина його доходів є неофіційною в Україні, то, відповідно, визначення розміру аліментів в частці заробітку відповідача не відповідає інтересам дитини, оскільки в такому випадку на дитину підлягатиме виплаті мінімальна сума аліментів - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У позовних вимогах просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 6 675 грн., щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з дати пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, допустити рішення у частині стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 6 356 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, що визначений рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2018 року (справа 712/1359/18) а саме, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з аліментів у розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та встановити стягнення аліментів у розмірі твердої грошової суми 4 000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання законної сили судового рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час розгляду справи було враховано взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини.

Позивач ОСОБА_1 є молодою особою, працездатною, однак, на час розгляду справи не має офіційного місця роботи, інше працевлаштування заперечує.

Суд не взяв до уваги посилання позивача про те, що відповідач не забезпечує позивача та дітей, т позивач є працездатною особою, рішення щодо стягнення аліментів на утриманні ОСОБА_8 відсутнє, як і не встановлено обов`язку утримувати ОСОБА_9 сина ОСОБА_1 . ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також не знайшли свого підтвердження посилання позивача щодо зменшення сплати відповідачем аліментів з 3500 грн. до 900 грн., оскільки дослідженими матеріалами копії виконавчого провадження, встановлено, що відповідач одноразово здійснив виплату аліментів у сумі 900 грн. за березень 2021 року.

Суд частково взяв до уваги посилання позивача у позовній заяві щодо розрахунку розміру аліментів в твердій грошовій сумі та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні малолітнього ОСОБА_10 , 2015 року народження, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання вказаної малолітньої дитини необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі по 4 000 гривень, щомісячно, починаючи з починаючи з дати набрання законної сили судового рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Крім цього, на думку суду зміна способу стягнення аліментів зазначеним шляхом буде відповідати інтересам всіх учасників даних правовідносин та засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржив його в установленому порядку до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 листопада 2021 року як незаконне та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи суд не врахував, що на даний час розмір пенсії відповідача становить 4 755,43 турецьких лір, тобто 9 792 грн. 38 коп. Частка зміненого розміру аліментів від доходу відповідача становить 40 %, у той час як рішенням суду від 07 травня 2018 року вона становила 20 %. Будь-яких змін у матеріальному та сімейному становищі, які б могли бути підставою для збільшення аліментів не відбулося.

ОСОБА_2 вважає, що позивач не довів свої позовні вимоги, що є підставою для відмови в задоволенні позову, а ому за таких обставин судове рішення підлягає скасуванню як незаконне, а позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення через їх недоведеність.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено категорії справ, що відносяться до малозначних.

П. 4 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є в тому числі справи про розірвання шлюбу.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по даній справі мають спільну дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво Серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2015 року).

Сторони на час розгляду даної справи у шлюбі не перебувають, дане не оскаржується учасниками процесу та не потребує доказування у силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2018 року (справа 712/1359/18) стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/5 частин від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. У даному рішенні зазначено серед іншого наступне «Відповідач та його представник ОСОБА_11 в запереченнях на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги частково визнали, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером та єдиним його офіційним доходом є пенсія в розмірі 2 950 турецьких лір, що еквівалентно 18 201,50 грн….» та « відповідач отримує пенсію в розмірі 2 950 турецьких лір, що еквівалетно 18 201,50 грн…»

Відповідно до постанов від 27 серпня 2018 року старшим державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси відкрито виконавче провадження відповідно до виконавчого листа № 712/1359/18 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів. Документ набрав законної сили (чинності) 07 червня 2018 року.

Згідно з наданої копії довідки-розрахунку від 02 листопада 2020 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 01 листопада 2020 року складає 847,31 грн.

Дослідженою копією виконавчого провадження № 57079551 з примусового виконання виконавчого листа № 7121359/18 встановлено, що ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 за період часу з вересня 2018 по 26 жовтня 2021 року перераховував кошти з зазначенням призначення аліменти та борг щодо стягнення на користь ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями, які містяться у матеріалах виконавчого провадження, а саме відомостями Управління служби соціального страхування області Ізмір щомісячна пенсійна виплата складає 2 985,77 турецьких лір, додаткова оплата 218,03 турецьких лір, остання щомісячна виплата ОСОБА_12 за квітень 2018 року є 9 388,25 турецьких лір.

Згідно з відомостями Управління служби соціального страхування області Ізмір від 12 березня 2019 року виплати ОСОБА_13 в місяць становлень 3 550,06 турецьких лір, додаткова оплата 242,00 турецьких лір, за січень 2019 отримано 10 156,60.

Згідно з відомостями Управління служби соціального страхування області Ізмір від 08 лютого 2021 року виплати ОСОБА_13 в місяць становлень 4 506, 55 турецьких лір, додаткова оплата 280,26 турецьких лір, за січень 2021 отримано 13 305,93.

Відповідно до довідки-розрахунку від 26 жовтня 2021 року № 53901 боржник ОСОБА_9 зобов`язаний сплачувати аліменти починаючи з 08 лютого 2018 року. Борг щодо сплати аліментів станом на 25 жовтня 2021 року становить 2 159,70 грн.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені СК України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитину» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Як передбачено статтею 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зважаючи на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 181 СК України право стягувача аліментів щодо вибору способу стягнення аліментів - є безумовним, а суд не наділений правом відмовляти стягувачу у зміні способу стягнення аліментів.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було достовірно встановлено, що розмір доходу ОСОБА_3 збільшився з часу винесення рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2018 року з 2 950 турецьких лір до 4 506,55 турецьких лір, відповідно до інформації від 08 лютого 2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі зазначив, що він має можливість сплачувати аліменти, однак не в такому розмірі, як просить позивач. Зазначив, що позивачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі.

Вирішуючи спір та перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що при визначенні розміру аліментів слід врахувати факт перебування сина на утриманні позивача; вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, так і необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб сторін, стан здоров`я сторін.

Так, позовна заява подана до суду в 2021 року. Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 2 510 грн.

Таким чином, законодавцем визначено, що прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Разом з тим, вказана величина є виключно мінімальним розміром забезпечення дитини, що передбачає збереження здоров`я та забезпечення їх розвитку на мінімальному рівні. Достатність вказаного забезпечення є оцінюваним поняттям, однак в будь якому випадку є вищою за встановлену мінімальність.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Визначаючись щодо розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини.

Суд із врахуванням наявних матеріалів справи, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні малолітнього ОСОБА_10 , 2015 року народження, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що можливо з відповідача на користь позивача змінити спосіб стягнення з відсоткової ставки на тверду грошову суму, в розмірі по 4000 гривень, щомісячно, починаючи з починаючи з дати набрання законної сили судового рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Такий висновок суду підтверджується правом позивача для звернення до суду з таким позовом та підтвердження факту зміни майнового стану ОСОБА_14 шляхом збільшення розміру його доходу у вигляді отримання пенсійних виплат з 2 950 турецьких лір до 4 506,55 турецьких лір.

Збільшення розміру та способу стягнення аліментів у даному випадку буде відповідати потребам дитини відповідного віку та не буде помірним тягарем для платника. Доводи, приведені в апеляційній скарзі про безпідставність задоволення районним судом позову у визначеному розмірі не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати.

Таким чином, з огляду на вищевстановлені обставини, суд першої інстанції встановивши природу спірних правовідносин, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись перш за все інтересами дитини дійшов правильного висновку про можливість зміни способу стягнення аліментів та зміни їх суми з 1/5 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 4 000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дати набрання законної сили судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд при перевірці правильності мотивів рішення суду та наявності спору між сторонами враховує перш за все забезпечення прав та інтересів дитини і вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно врахував всі обставини справи надав їм відповідну оцінку та дійшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в його рішенні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на дитину залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2022 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Б.Б. Вініченко

Н.І. Гончар