Справа № 185/5258/20
Провадження № 2/185/68/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання - Астапчук Д.В., за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - Горбатко В.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/5258/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 1000 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини на виробництві.

Позов мотивований тим, що 18.08.2019 на ВСП «ШУ Павлоградське», яке є виробничим підрозділом ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» стався нещасний випадок зі смертельним наслідком з машиністом конвеєра дільниці технологічного комплексу поверхні №1 ОСОБА_4 , стаж роботи якої на підприємстві відповідача становить 17 років 7 місяців. ОСОБА_4 була дружиною позивача. 03 лютого 2020 року за результатами розслідування даного нещасного випадку комісією, що була утворена наказом Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 14.01.2020 № 19-р, було складено Акт форми Н-1/П за № 34. Зазначеним документом встановлено, що даний нещасний випадок стався під час того, як потерпіла 18.08.2019, здійснюючи свої трудові обов`язки з обслуговування конвеєра КЛС - 1200, ймовірно, побачила сторонній предмет, що знаходився в районі сполучення вантажної гілки стрічки конвеєра з приводним барабаном та вирішила його прибрати. Для чого вона, не здійснивши зупинку конвеєра, обійшовши приводну станцію конвеєра, підійшла до неї з негабаритної сторони, яка на час настання нещасного випадку не мала огородження, та піднялась на став конвеєра, та, ймовірно, намагалась прибрати сторонній предмет. В результаті чого її рука потрапила між вантажною гілкою стрічки конвеєра та приводним барабаном, через що потерпіла була скинута до вуглеспуску та потрапила до залізничного вагону. При цьому потерпілій було спричинено ушкодження, які призвели до її смерті. Загибель дружини позивача сталася внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці на ВСП «ШУ Павлоградське». Ця подія призвела до порушення життєвого ритму позивача, негативно відобразилася на його здоров`ї, вимагає від позивача додаткових зусиль в організації власного життя та завдає глибоких душевних страждань. Після смерті дружини ОСОБА_1 залишився без її моральної підтримки. Звістка про смерть дружини завдала позивачу глибоких моральних та душевних страждань, оскільки за життя дружини він завжди розраховув на її психологічну підтримку в будь-якій ситуації. Крім того, від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають спільних дітей - це ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є також об`єднуючим фактором між ними. Позивач звертався до відповідача із заявою про відшкодування йому моральної шкоди внаслідок гибелі дружини, однак звернення позивача лишилось без жодної реакції.

24.09.2020 та 21.12.2020 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне: у відповідності до наказу ГУ Держпраці у Дніпропетровській області від - 19.08.2019 р. №355-р у відповідності до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019р.№337, було призначено комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку. Для проведення технічних розрахунків, експертизи для встановлення причин нещасного випадку і розроблення заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам, наказом т.в.о. начальника Головного Управління Держпраці у Дніпропетровській області №189 від 10.09.2019р. було утворено експертну комісію. Експертною комісією, утвореною комісією зі спеціального розслідування нещасного випадку, встановлено, що на рухомих частинах обладнання знаходяться кожухи, в місцях де кожухи встановити неможливо, встановлені засоби блокування. Висновок експертної комісії з розслідування нещасного випадку з питання «Справність засобів блокування (кінцеві) вимикачі?» встановлено, що під час огляду 23.09.2019г. конвеєра КЛС 1200 кошти блокування (кінцеві) вимикачі знаходилися в справному стані. Згідно з Інструкцією з Охорони праці і Технічному паспорту на експлуатацію стрічкового конвеєру КЛС 1200, машиністу конвеєра заборонено перебувати і виконувати роботи в місцях і на обладнанні, яке є небезпечним для нього та інших людей. Заборонено виконувати дії, які не належать до змінного завдання; без дозволу осіб нагляду знаходиться в зоні дії, де працюють машини і механізми, не пов`язані з його роботою; заходити в огороджені знаками заборони місця. При експлуатації також заборонено: усувати пробуксовку, робити зачистку конвеєра і т.д. Комісією встановлено, що основною причиною нещасного випадку зі смертельним наслідком, який трапився з машиністом конвеєру дільниці ТКП-1 ОСОБА_4 , є порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, оскільки потерпіла в порушення Інструкції №36 з охорони праці та Технічного паспорту на експлуатацію стрічкового конвеєру КЛС 1200 без дозволу осіб нагляду перебувала в зоні дії, де працюють машини і механізми, не пов`язані з її роботою; заходила в огороджені знаками заборони місця, а також усувала пробуксовку конвеєра. ОСОБА_4 не вчинила дій щодо блокування вимикачем конвеєру з метою проведення дій по його пробуксовці або інших дій (встановити фактичні обставини, у зв`язку з чим ОСОБА_4 знаходилась у монтажній частині не передбачається можливим, оскільки відсутні свідки нещасного випадку). Тобто машиніст конвеєру дільниці ТКП-1 ОСОБА_4 мала достатні знання та досвід, враховуючи стаж роботи за професією 16 років та 4 місяці, та не потребувала якогось додаткового контролю зі сторони керівництва дільниці і свідомо порушила правила безпеки. Позивачем не надано жодного доказу наявності погіршення його стану здоров`я. Питання діагностики та лікування депресивного стану врегульовано наказом Міністерства охорони здоров`я №1003 від 25.12.2014р. яким затверджено «Уніфікований клінічний протокол первинної, вторинної (спеціалізованої) та третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги «Депресія». За уніфікованим протоколом тільки лікар може встановлювати діагноз щодо депресії та призначати лікування. «Депресія» (депресивний стан) є захворюванням (діагноз за МКХ-10 коди стану або захворювання - Б32 - Депресивний епізод, РЗЗ - Рекурентні депресивні розлади, Р34.1 - Дистимія).

Згідно відповіді на відзив позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, вказав, що відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до маральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Щодо сплачених коштів позивачу, їх було виплачено всім постраждалим під час нещасного випадку на виробництві, як фінансова допомога, тобто матеріальна шкода. Позивачем до позовної заяви було додано копію акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Саме в акті чітко зазначено обставини, з яких стався нещасний випадок, шкідливий на небезпечний фактор та його значення, причини виникнення нещасного випадку та більш того, зазначено коло посадових осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці.

Ухвалою суду від 07.08.2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 23.11.2020 року постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі, призначено підготовче засідання по справі.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року призначено судово-психологічну експертизу, підготовче провадження зупинено.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року поновлено підготовче провадження у справі

Ухвалою суду від 20.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 21.06.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги на підставі доводів позову, відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача визнала позовні вимоги частково в розмірі 110 000 грн, підтримала доводи відзиву.

Заслухавши пояснення представників сторін у справі, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.06.1990 року, згідно свідоцтва про шлюб, виданого Павлоградським міським РАЦС.

Згідно свідоцтва про смерть від 19.08.2019 року серія НОМЕР_1 , виданого Відділом ДРАЦС по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №504 від 19.08.2019 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок нещасного випадку у зв`язку з виробництвом, діагноз: травматичний шок.

ОСОБА_4 на час смерті працювала машиністом конвеєра дільниці технологічного комплексу поверхні №1 ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008).

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Моральна шкода, завдана смертю працівника, відшкодовується колу осіб, визначених цивільним законодавством.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно акту від 02.10.2019 року позивач, ОСОБА_1 , проживав зі своєю дружиною, ОСОБА_4 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство.

Вирішення питання про наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди у разі смерті фізичної особи має здійснюватися на підставі статті 1167 ЦК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19, провадження № 61-21511сво19.

На підставі Акту №34 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 18.08.2019 року о 19 год. 45 хв., форма Н-1/П від 03.02.2020 року, згідно висновку комісії зі спеціального розслідування, розглянувши матеріали спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, та, приймаючи до уваги «Висновок Експертної комісії з розслідування нещасного випадку, який стався 18 серпня 2019 року 19 годині 45 хвилин з машиністом конвеєра дільниці технологічного комплексу поверхні №1 ВСП «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_4 », керуючись п. 33 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» затвердженого постановою КМУ № 337 від 17.04.2019 (далі - Порядок), на підставі частин 1 та 2 п. 52 Порядку, комісія прийняла рішення вважати нещасний випадок зі смертельним наслідком з машиністом конвеєра дільниці технологічного комплексу поверхні №1 ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» ОСОБА_4 пов`язаним з виробництвом та на даний нещасний випадок складається акт форми Н-1/П.

Згідно Акту №34, машиністка конвеєра дільниці ТКП-1 ОСОБА_4 порушила вимоги «Інструкції №36 з охороні праці безпечному виконанню робіт і поводження на шахтній поверхні машиніста конвеєра (на шахтній поверхні) а саме: пункт 1.16, пункт 3.4.

Актом №34 визначено причини настання нещасного випадку: причина основна - внаслідок порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання , устаткування, машин, механізмів тощо (порушення п.1 глави 6 розділ VII Правил безпеки у вугільних шахтах НПАОП 10.0-1.01-10) відбулась дія рухомих і таких, що обертаються, деталей обладнання, машин і механізмів.

Особами, які допустили порушення вимоги законодавства з охорони та гігієни праці, в тому числі, є ОСОБА_4 - машиніст конвеєра дільниці технологічного комплексу поверхні №1 ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПаВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», яка 18 серпня 2019 року під час виконання робіт з обслуговування конвеєра КЛС-1200 виявивши, несправність не зупинила конвеєр КЛС- 1200, чим порушила вимоги пункту 1 глави 5 розділу IV, Правил безпеки у вугільних шахтах НПАОП 10.0-1.01-10 та п. 1.15 «Інструкції № 36 з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поводженню на шахтній поверхні машиніста конвеєра (на шахтній поверхні)», затвердженої наказом директора ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» № 5567 від 27.12.2018.

Зазначений акт оспорений не був.

Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на ПрАТ «ДТЕК ПаВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» обов`язку по відшкодуванню позивачу як чоловіку загиблої внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно висновку експерта №2415 Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» від 20.07.2021 р. за результатами проведення судової психологічної експертизи, у ОСОБА_1 наявні зміни в емоційному індивідуально-психологічних проявах, які суттєво перешкоджають акти соціальному функціонуванню його як особистості, які виникли внаслідок і ситуації, що досліджується за справою, через втрату емоційно близької людини руйнування особистісно значущих подружніх взаємовідносин, порушення життєвих планів та перспектив, виникли інтенсивні емоційні переживання втрати та горя, зміни в індивідуально-психологічних особливостях, в поведінці, які полягають у відчутті тривоги, неспокою, розгубленості, пригніченому відчутті провини, самозвинувачення, нав`язливих думок про те, що не зміг вберегти дружину, відчутті образи та несправедливості, втрати особистісного сенсу життя, у появі непритаманних ОСОБА_1 рис особистості як недовірливість до людей, уникання небажаних контактів, звуження кола спілкування з оточуючими, тобто проявів дезадаптивної уникаючої захисної поведінки. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_1 , яка призвела до довічного (незворотного) порушення основних сфер його життєдіяльності (довічної втрати близької емоційно значущої людини), що позбавляє його можливості реалізувати своє подальше життя на рівні, якому він знаходився в період часу до ситуації, яка досліджується за справою. Внаслідок ситуації, що досліджується за справою, ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода). Орієнтовний (ймовірний) розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) може становити 216 мінімальних заробітних плат (на момент складання даного висновку експерта).

Представник відповідача на адресу суду 20.09.2021 року надав заперечення на експертний висновок, згідно якого, на думку представника відповідача, при проведенні експертизи експертом Товкач С.П. було порушено п.3.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень №53/5. Вказує що позивач, працюючи на підприємстві ПАТ «ДТЕК Павлоградвугялля» порушував трудову дисципліну.

Суд, враховуючи матеріали справи, в тому числі висновок експерта, вважає доведеним факт заподіяння позивачу моральної шкоди, та звертає увагу, що висновком експерта вказано саме орієнтовний (ймовірний) розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 страждання.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує факт наявності вини потерпілої у настанні нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість, незворотності втрати, пов`язаних зі смертю його дружини, що сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, виходячи із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Винні дії загиблої ОСОБА_4 не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, внаслідок нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії мають бути враховані при визначенні розміру моральної шкоди, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, вину потерпілої у настанні нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість внаслідок втрати близької людини, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, враховує обставини, які вимагають в подальшому докладання зусиль для організації життя та відновлення нормального психоемоційного стану, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 350 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26000 грн станом на 01.01.2022 року).

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 3500 грн.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 28 червня 2022 року.

Суддя А. О. Врона