П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 373/1077/21

Номер провадження 22-ц/824/5373/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадженняв місті Києві апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Свояка Д.В., у справі за позовом Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради звернулося до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути до державного бюджету виплачену державну соціальну допомогу на дітей одиноким матерям за період з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року в розмірі 8 907 грн. 36 коп.; стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з метою отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям відповідач звернулася до УСЗН Переяславської міської ради із заявою до якої додано декларацію про доходи та майновий стан за період з 01 серпня 2019 року по 01 лютого 2020 року.

Під час проведення перевірки достовірності інформації зазначеної відповідачем у вищевказаній декларації, позивачем було встановлено факт не задекларованого доходу, а саме, заробітної плати за період з 01 жовтня 2019 року по 19 листопада 2019 року у розмірі 17 814 грн. 67 коп. У зв`язку з наведеним, позивачем було здійснено перерахунок призначеної відповідачу допомоги та встановлено переплату коштів у розмірі 8 907 грн. 36 коп., які підлягають поверненню до державного бюджету.

Так, позивачем було підготовлено претензію до відповідача з пропозицією добровільно здійснити повернення коштів до бюджету, проте на момент подання даного позову, кошти позивачу повернуто не було, у зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутися до суду.

Рішенням Переяславської міської ради на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року (а.с. 80-82) у задоволенні позову Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 14 січня 2021 року УСЗН Переяславської міської ради направило апеляційну скаргу у якій, просила рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з метою отримання державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, 06 лютого 2020 року відповідач звернулася до позивач з із відповідною заявою та декларацією про доходи та майновий стан за період з 01 серпня 2019 року по 01 лютого 2020 року.

Під час проведення перевірки достовірності інформації зазначеної відповідачем у вищевказаній декларації, позивачем було встановлено факт не задекларованого доходу, а саме, заробітної плати за період з 01 жовтня 2019 року по 19 листопада 2019 року у розмірі 17 814 грн. 67 коп. Зазначений факт підтверджується актом державного соціального інспектора управління соціального захисту населення від 06 жовтня 2020 року.

У зв`язку з наведеним, позивачем було здійснено перерахунок призначеної відповідачу допомоги та встановлено переплату коштів у розмірі 8 907 грн. 36 коп., які підлягають поверненню до державного бюджету.

На думку скаржника, посилання суду першої інстанції на відсутність у позовній заяві загальної нормативно-правової кваліфікації обставин, якими управління обґрунтовує свої вимоги щодо повернення коштів, є безпідставним.

Скаржник зазначає, що до позовної заяви ним долучено докази, зокрема, копії довідок щодо суми виплаченої допомоги на дитину одиноким матерям отриманої ОСОБА_1 та копії рішення управління про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 07 лютого 2020 року. В свою чергу, надати виписки про виплату відповідачу коштів не вбачається за можливе, оскільки для цього необхідно було б оприлюднити списки отримувачів державних допомог, які містять персональні дані багатьох осіб. Також, позивач не міг отримати в банківських установах письмове підтвердження щодо зарахування коштів на рахунок відповідача, оскільки така інформація є банківською таємницею. Разом з тим, позивачем було долучено до позовної заяви копію декларації відповідача, у якій вона завідома надала неправдиві відомості про свої доходи, при цьому, власноручно зазначивши про відсутність у неї трудової книжки та доходів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність відсутність для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів перерахування відповідачу соціальної допомоги у зазначеному ним розмірі, а також доказів недобросовісності (умисності неповідомлення відомостей про доходи) дій (бездіяльності) відповідача.

Колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 заповнено заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, з метою отримання державної допомоги на дітей одиноким матерям (а.с. 09-10).

Згідно декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 06 лютого 2020 року, ОСОБА_1 у розділі ІІ декларації «Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, члені сім`ї, що проживають окремо (дружини, неповнолітніх дітей) за період з 01.08.2019 по 01.02.2020» зазначила про відсутність доходу (а.с. 11-12).

Згідно рішення Переяслав-Хмельницького міського УПСЗН від 07 лютого 2020 року, ОСОБА_1 призначено допомогу на дітей одиноким матерям з 01 лютого 2020 року по 31 липня 2020 року у сумі 2 218 грн. (т. І а.с. 17).

Згідно листа ТОВ «Сільпо-Фуд» від 16 вересня 2020 року, ОСОБА_1 працювала на зазначеному підприємстві у період з 01 жовтня 1019 року по 19 листопада 2019 року (а.с. 15).

Із довідки про доходи ТОВ «Сільпо-Фуд» від 10 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 з 19 листопада 2019 року працювала у зазначеному товаристві на посаді комплектувальник товарів. Загальна сума її доходу за період з 01 жовтня 2019 року по 19 листопада 2019 року без урахування аліментів становить 17 814 грн. 67 коп. (а.с. 16).

20 січня 2020 року УСЗН Переяславської міської ради направило на поштову адресу ОСОБА_1 претензію, у якій, просило добровільно здійснити повернення надміру виплачених коштів у розмірі 8 907 грн. 36 коп. протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї претензії (а.с. 18).

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України (ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»).

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 18? Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Згідно із пунктом 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (у редакції, що діяла на час звернення із заявою про призначення соціальної допомоги, далі - Порядок № 1751) допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. Зазначена допомога призначається на кожну дитину.

Пунктом 35 Порядку № 1751 встановлено, що для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідка про народження, видана виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) рад, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документ про народження, виданий компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 4) довідка про реєстрацію місця проживання матері та дитини. У разі неможливості одержати таку довідку допомога призначається на підставі висновку про початкову оцінку потреб дитини та сім`ї, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, із зазначенням факту проживання дитини з матір`ю. Якщо дитина навчається за межами населеного пункту, в якому проживає мати, і не перебуває на повному державному утриманні, подається довідка про реєстрацію місця проживання матері та довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування (навчання) дитини.

Пунктом 49 Порядку № 1751 передбачено, що суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім і, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються із законом.

Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Таким чином, допомога на дітей одиноким матерям та допомога малозабезпеченим сім`ям, є різновидами державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надаються з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19 (провадження № 61-496св20).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) зазначила, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до УСЗН із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг від 06 лютого 2020 року, щодо надання допомоги на дітей одиноким матерям.

У долучені до вказаної заяви декларації відповідач вказала, що остання не мала джерела доходу за період 01 серпня 2019 року по 01 лютого 2020 року.

Перевіркою достовірності інформації зазначеної в декларації проведеної УСЗН встановлено, що у період з 01 жовтня 2019 року по 19 листопада 2019 року відповідач працювала у ТОВ «Сільпо-Фуд» та отримала дохід за вказаний період у сумі 17 814 грн. 67 коп.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідач, подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, не вказавши у ній відомості про отриману нею вищевказану заробітну плату, мала на меті навмисно приховати ці дані.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно поданої відповідачем декларації, остання не мала на праві власності житлових приміщень, транспортних засобів, земельних ділянок та додаткового джерела існування.

Таким чином, враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні дитини, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що посилання скаржника на те, що відповідачем не було задекларовано її заробітну плату, з урахуванням обставин даної справи, зокрема, враховуючи статус її сім`ї, а також, що відомості щодо заробітної плати не були подані фактично за один місяць її працевлаштування, не може бути підставою для стягнення з відповідача надміру виплаченої державної соціальної допомоги, оскільки може призвести до покладення на неї надмірного тягаря.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Переяславської міської ради -залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура