_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1243/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2022 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Салтан Л.В.,

при секретарі Громико В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права забудовника в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить визнати за позивачем право забудовника на 1/3 частину побудованого на 100%, але не зданого в експлуатацію житлового будинку під. літ. «А» з надвірними спорудами, під АДРЕСА_1 , як спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що 04.06.2021 року вона звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, проте мені була вручена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 3832/02-31 від 08.06.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала пояснення на позовну заяву, у яких просила відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки у справі відсутні докази, на які посилається позивач.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_4 . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть, що виданий 21.02.1990 року Відділом РАГС Жовтневого району м.Одеси, актовий запис № 1585.

Факт родинних стосунків з батьком підтверджується свідоцтвом позивача про народження, серії НОМЕР_1 . Факт реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_6 та зміни прізвища на ОСОБА_7 свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 .

Спадкоємцями першої черги є дружина померлого, мати позивача - ОСОБА_2 , позивач та сестра позивача - ОСОБА_3 .

У Третій Одеській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №734/99 щодо майна померлого батька.

03.01.2003 року мати позивача - ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частину побудованого на 100% але не зданого в експлуатацію житлового будинку під. літ. «А» з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Тюменцевою Л.І. та зареєстровано за № 2-9.

04.06.2021 року позивач звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, проте їй була вручена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 3832/02-31 від 08.06.2021 року.

В постанові зазначено, що в спадковій справі до майна померлого ОСОБА_4 знаходиться копія дубліката Договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Пономаренко Г.Я., нотаріусом Одеської державної нотаріальної контори від 07.02.1955 року за №1-2328 на житловий будинок під АДРЕСА_1 .

Також зазначено, що згідно з інформацією Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, довідка №493004.36.18 від 23.03.2018 року, права власності на житловий будинок під АДРЕСА_1 , до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до 31.12.2012 року, не зареєстровано. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, сформованою ОСОБА_8 , державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса від 07.06.2021 року, номер довідки 260172604, право власності не зареєстровано. Оригінали правовстановлюючих документів на житловий будинок під АДРЕСА_1 не надано.

Нотаріус в постанові посилається на ст.1297 ЦК України, Розділу 2 Глави 10 п.п. 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та вказує, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок необхідно надати в нотаріальну контору оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок під АДРЕСА_1 . Оскільки такого документу мною не надано, то нотаріус винесла Постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Судове рішення про визнання за позивачем право забудовника на 1/3 частину спірного будинку не є підставою для вчинення реєстраційних дій, тому відповідна позовна вимога не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити, оскільки обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Керуючись ст. 2, 4-6, 76-83, 141, 263-265, 274-279, 280-289, 354-355 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права забудовника в порядку спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2022 року.

Суддя Салтан Л. В.