Провадження № 22-ц/802/591/22 Категорія: 82 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживачів за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 червня 2018 року між нею та відповідачем Акціонерним товариством «Банк Форвард» (далі АТ «Банк Форвард») було укладено кредитний договір № 200149914, згідно умов якого банк надав їй кредитні кошти на споживчі потреби у розмірі 35 292 грн. Кредитний договір складався з оферти № 200149914 від 05 червня 2018 року та додатку до неї, який містить графік платежів за продуктом «Швидкі гроші». Згідно з додатком до оферти № 200149914 від 05 червня 2018 року по кредиту встановлено фіксовану процентну ставку 0,01%, щомісячна комісія 3,99%, плата за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою смс-сервісу 35 грн, загальні витрати за кредитом становлять 51 959 грн 38 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 87 251 грн 38 коп., реальна річна процентна ставка 101,83%. У разі прострочення погашення боргу процентна ставка на прострочену суму основного боргу становить 0,00001% річних, відповідальність за прострочення зобов`язання у виді пені не визначена, надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено, розмір штрафу/плати за пропущення платежів: здійснений вперше встановлено у розмірі 50 грн, вдруге 100 грн, втретє поспіль 250 грн, в четвертий раз поспіль 500 грн.

Крім того, згідно графіка платежів за продуктом «Швидкі гроші» позичальник щомісячно зобов`язаний вносити на рахунок АТ «Банк Форвард» суму у розмірі 2 424 грн, до якої входить: погашення суми кредиту 980 грн 54 коп., проценти за користування кредитом 30 коп., щомісячна комісія 1 408 грн 16 коп., плата за смс-сервіс 35 грн. Відповідно до п. 4 додатку до оферти № 200149914 від 05 червня 2018 року розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99% (нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 1 408 грн 16 коп. щомісяця. Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №200149914 від 05 червня 2018 року становить 50 693 грн 76 коп.

Позивач зазначала, що вона повністю виконала зобов`язання за кредитним договором № 200149914 від 05 червня 2018 року, сплативши заборгованість за вказаним договором, включаючи комісію за обслуговування кредитної заборгованості та плату за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс.

Позивач також вказувала, що відповідачем АТ «Банк Форвард» було порушено вимоги ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» і, як наслідок, в силу положень ст. 215 ЦК України, це є підставою для визнання правочину недійсним. Зазначає, що умова спірного споживчого кредиту за продуктом «Швидкі гроші» (оферти та додатку до неї) щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99%, яка нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі та умова щодо плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс 35 грн щомісячно, є недійсною відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Вважає, що оскільки положення договору про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №200149914 від 05 червня 2018 року є несправедливим та підлягає визнанню недійсним в силу вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», то відповідно підлягають поверненню на її користь сплачені банку грошові кошти у розмірі 50 693 грн 76 коп., які були сплачені за обслуговування кредитної заборгованості, а також 1 260 грн, які були сплачені за надання виписок по рахунках клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс.

Крім того, позивач подала заяву про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, обґрунтовуючи її тим, що вона була обізнана про умови кредитного договору, зокрема, умовами оферти та паспорту споживчого кредиту з моменту укладення кредитного договору № 200149914 від 05 червня 2018 року і з того часу почався перебіг строку позовної давності. Однак, у період з 11 травня 2021 року по 03 вересня 2021 року вона хворіла на бронхіт, який перейшов в пневмонію важкого ступеня тяжкості, що завадило їй звернутися до суду з цим позовом у межах визначеного законом строку.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 уточнивши позовні вимоги, просила суд умови оферти та паспорту споживчого кредиту (продукт «Швидкі гроші») в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить 1 408 грн 16 коп., щомісячно, та в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс і становить 35 грн щомісячно, кредитного договору № 200149914 від 05 червня 2018 року, укладеного між нею та АТ «Банк Форвард», визнати недійсними з моменту укладення кредитного договору, стягнути з відповідача АТ «Банк Форвард» на її користь 43 652 грн 96 коп., сплачених на рахунок комісії за кредитним договором № 200149914 від 05 червня 2018 року та 1 085 грн, сплачених на рахунок смс-сервісу за кредитним договором № 200149914 від 05 червня 2018 року, а також поновити їй строк на звернення до суду з позовом про захист прав споживачів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовною заявою до АТ «Банк Форвард» про захист прав споживачів.

Визнано умову оферти та паспорту споживчого кредиту (продукт «Швидкі гроші») в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99% від загальної суми кредиту на день видачі, що становить 1 408 грн 16 коп. щомісячно, кредитного договору № 200149914 від 05 червня 2018, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , недійсним з моменту укладення кредитного договору.

Визнано умову оферти та паспорту споживчого кредиту (продукт «Швидкі гроші») в частині встановлення плати за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс і становить 35 грн щомісячно, кредитного договору № 200149914 від 05 червня 2018 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , недійсним з моменту укладення кредитного договору.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 43 652 грн 96 коп., сплачені на рахунок комісії за кредитним договором № 200149914 від 05 червня 2018 року та 1 085 грн, сплачені на рахунок смс-сервісу за кредитним договором № 200149914 від 05 червня 2018 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Банк Форвард», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що кредитний договір з позивачем ОСОБА_1 було укладено у письмовій формі у порядку встановленому чинним законодавством. Згідно умов договору, погоджених сторонами, до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії та інші платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит. Також умовами визначено, яка інформація надається безоплатно. Банк виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі та надав споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік погашення платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку за кожним платіжним періодом за формою, що відповідає вимогам Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, інформація, зазначена у графі платежі, відповідає інформації обумовленій договором. Суд не звернув уваги на те, що позивач ОСОБА_1 вносила платежі на виконання умов договору і до часу звернення з цим позовом, не зверталася ні до банку ні до суду з вимогами про розірвання або визнання недійсним пунктів договору чи договору в цілому. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавала.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Відповідач АТ «Банк Форвард» подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позивач подала заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи її тим, що вона не отримала матеріалів апеляційної скарги АТ «Банк Форвард». Однак, наведену у вказаній заяві причину неявки позивача до суду апеляційної інстанції колегією суддів визнано неповажною, оскільки позивач мала можливість та достатньо часу для ознайомлення з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами враховуючи, що судове засідання, призначене на 15 год. 00 хв. 31 травня 2022 року, було відкладено для надання можливості позивачу ознайомитись з матеріалами справи відповідно до її заяви, однак позивач своїм правом не скористалась, у зв`язку з чим колегією суддів постановлено у задоволенні заяви відмовити.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності учасників справи відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 28 червня 2022 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 червня 2018 між відповідачем АТ «Банк Форвард» та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 200149914, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 35 292 грн. Кредитний договір складається з оферти № 200149914 від 05 червня 2018 року, паспорту споживчого кредиту (додаток до договору № 200149914 від 05 червня 2018 року), який також містить графік платежів за продуктом «Швидкі гроші» (а.с.18, 19, 50).

Згідно з додатком до оферти № 200149914 від 05 червня 2018 року по вказаному кредиту встановлено фіксовану процентну ставку 0,01%, щомісячна комісія 3,99%, плата за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою смс-сервісу 35 грн, загальні витрати за кредитом становлять 51 959 грн 38 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 87 251 грн 38 коп., реальна річна процентна ставка 101,83%. У разі прострочення погашення боргу процентна ставка на прострочену суму основного боргу становить 0,00001% річних, відповідальність за прострочення зобов`язання у виді пені не визначена, надання інших послуг за вказану плату умовами договору не передбачено, розмір штрафу/плати за пропущення платежів: здійснений вперше встановлено у розмірі 50 грн, вдруге 100 грн, втретє поспіль 250 грн, в четвертий раз поспіль 500 грн.

Згідно графіка платежів за продуктом «Швидкі гроші» (п. 7 додатку до оферти) позичальник зобов`язувався щомісячно вносити на рахунок АТ «Банк Форвард» суму у розмірі 2 424 грн, до якої входить: погашення суми кредиту 980 грн 54 коп., проценти за користування кредитом 30 коп., щомісячна комісія 1 408 грн 16 коп., плата за смс-сервіс 35грн.

Судом також встановлено, що позивач повністю виконала зобов`язання за кредитним договором № 200149914 від 05 червня 2018 року, сплативши заборгованість за вказаним договором, а також нараховану їй за період з 05 червня 2018 року по 05 лютого 2021 року комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 43 652 грн 96 коп. та плату за надання виписок по рахунку клієнта у вигляді текстових повідомлень за допомогою послуги смс-сервіс у розмірі 1 085 грн (а.с.77, 78).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (тут і далі у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) у договорі про споживчий кредит зазначаються:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту;

5) строк, на який надається кредит;

6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені;

10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

13) порядок дострокового повернення кредиту;

14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до положень частин 1-5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19.

Як встановлено судом першої інстанції, умовами оферти та паспорту споживчого кредиту за продуктом «Швидкі гроші» позичальнику фактично було встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості та надання інформації щодо її кредиту, безоплатність надання яких прямо встановлено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про визнання вказаних умов кредитного договору недійсними та обґрунтовано задовольнив похідні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача зайво сплачених коштів.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Наведені відповідачем АТ «Банк Форвард`в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами, правовим висновком, який викладений у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, і не впливають на законність рішення суду.

Покликання відповідача на те, що Законом України «Про споживче кредитування» прямо не передбачено заборону на встановлення плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також внесення позивачем ОСОБА_1 платежів на виконання умов договору і до часу звернення з цим позовом, не спростовують наведених висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність вирішення справи, оскільки, у даному випадку, банком у кредитному договорі була встановлена плата за ті послуги, які за вказаним законом повинні надаватися безоплатно.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у відзиві на позовну заяву, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: