Ухвала

29 червня 2022 року

м. Київ

справа № 334/5735/19

провадження № 61-1164св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

судді: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 та його адвоката Луньова Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на посаді, нарахування та виплату матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (далі - ТОВ «Запоріжжяелектропостачання») про визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на посаді, нарахування та виплату матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року та постанову З апорізького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення. Змінено дату звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з питань забезпечення бізнесу з 07 червня 2019 року на 08 липня 2019 року. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, викладено їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови. У решті вимог судові рішення залишено без змін.

У травні 2022 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 334/5735/19, в якій він просив вирішити питання щодо розподілу понесених судових витрат, які складаються з витрат на правову допомогу (послуги адвоката) сплачені ним за перегляд оскаржуваного судового рішення у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд касаційної інстанції не змінював по суті оскаржувані судові рішення та погодився з їх висновками про правомірність звільнення позивача на підставі частини першої статті 36 КЗпП України, а також відсутності підстав для його поновлення на роботі, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат, понесених сторонами у зв`язку з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та його адвоката Луньова Сергія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун