Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

26.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування квартирою.

Позов обґрунтовується тим, що 21.02.2001 року органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних долях, тобто розмір частки кожного співвласника - 1/3. Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Загальна площа квартири становить 53,5 кв.м.

Згідно технічною характеристикою квартира складається з двох кімнат житловою площею 14,1 кв.м. та 18,4 кв.м, всього житлова площа становить - 32,5 кв.м.

16.02.2021 року ОСОБА_3 подарувала свою 1/3 частку квартири ОСОБА_1 (до укладення у 2003 році шлюбу з ОСОБА_5 , яке залишив і після його розірвання, мав прізвище « ОСОБА_6 »).

З моменту набуття права власності на квартиру у співвласників почали виникати спори щодо користування нею. На теперішній час позивач не має можливості користуватися окремо розташованою кімнатою, тому що відповідач періодично займає то одну, то іншу кімнату.

Враховуючи викладене, позивач просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виділення у користування: ОСОБА_1 окремо розташованої кімнати № 6 з балконом, площею 18,4 кв.м.; ОСОБА_2 окремо розташованої житлової кімнати № 5, площею 14,1 кв.м., залишивши в загальному користуванні коридок площею 8.5 кв. м, вбиральню площею 1,4 кв. м, ванну кімнату площею 3,0 кв. м, кухню площею 7,1 кв. м.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено учасникам справи строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень щодо позову.

Відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками отримані 29.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

29.06.2021 року від уповноваженої особи Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення, в яких третя особа позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Зазначає, що у спірній квартирі зареєстрована неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право дітей на користування житлом, що належить їх батькам, виникає з моменту виникнення права у самих батьків.

Просить задовольнити позовні вимоги позивача, при винесенні рішення врахувати іінтереси неповнолітньої ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами наявними у справі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.02.2001 року органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 (після укладення у 2003 році шлюбу з ОСОБА_5 змінено прізвище на « ОСОБА_8 », яке залишено після розірвання шлюбу) та ОСОБА_2 в рівних долях кожному.

Згідно договору дарування 1/3 частки квартири від 16.02.2021 року ОСОБА_3 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , про що внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, позивачу належить 2/3 частки вказаної квартири.

Відповідно до технічного паспорту квартира складається з двох кімнат житловою площею 32,5 кв. м, у тому числі: 1-а кімната 14,1 кв. м, 2-а кімната 18,4 кв. м; кухні площею 7,1 кв. м, ванної кімнати площею 3,0 кв. м, вбиральні (поєднаної) 1,4 кв. м, коридору площею 8,5 кв. м. Загальна площа квартири становить 53,5 кв. м.

За доводами позивача у співвласників почали виникати спори щодо користування квартирою, відповідач у добровільному порядку вирішувати спір не бажає та своїми діями перешкоджає вільно володіти, користуватися та розпоряджатися позивачу своєю часткою квартири.

Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею ст. 41 Конституції України гарантовано право кожного, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю

Власникові, згідно ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положеннями ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна (ст. 346 ЦК України). Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК Укаїни майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Тобто, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 розділу І Книги третьої ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об`єкт самостійної власності кожного з них.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, то саме суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Тае рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 23.10.2019 року (справа № 523/1103/18).

Відповідач жодних заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не надавав.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В матеріалах справи міститься довідка про реєстрацію місця проживання особи № 59523397 від 11.05.2021 року, згідно якої за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/ перебування фізичних осіб Солом`янської РДА вбачається, що у спірній квартирі з 11.05.2021 року зареєстрована ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою позивача (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі, відповідають частці у спільному майні та такий встановлений порядок не призведе до порушення житлових прав співвласників квартири.

Керуючись ст.ст. 202, 203, 205, 207, 215, 230-233, 626, 638, 640, 1046, 1051 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 3, 4, 12, 13, 16, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення порядку користування квартирою задоольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату площею 18,4 кв. м, та виділивши ОСОБА_2 в користування кімнату площею 14,1 кв. м, залишивши у спільному користуванні: кухню площею 7,1 кв. м, ванну кімнату площею 3,0 кв. м, вбиральну (поєднану) 1,4 кв. м, коридор площею 8,5 кв. м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: