Провадження № 6/487/99/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Сердюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: Кредитна спілка «Злагода», про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2022 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла вказана заява, в якій заявник просить скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Заява мотивована тим, що ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.09.2015 тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. ОСОБА_1 не вчиняє дій, які б можна було розцінити як ухиляння від виконання рішення суду. Оскільки зараз в нього відсутні заробітки, то погашення заборгованості здійснюється шляхом щомісячних стягнень із заробітної платні його родини та його поручительки ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не змінює місця свого проживання, не ухиляється від співпраці з посадовцями ДВС. Стягнення відбувається з 2011 року і загальна сума стягнень давно перевищила тіло кредиту (360 000 грн). Виконавче провадження є зведеним і відкрито відносно трьох боржників: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Вони є членами родини та відповідають в солідарному порядку. Згідно з розрахунком розподілу стягнутих з боржника ОСОБА_1 сум від 25.02.2013 для задоволення вимог стягувачів направлено 14 932,75 грн. Транспортний засіб, який належав ОСОБА_1 був проданий на аукціоні за ціною 85 200 грн, кошти в сумі 72 505,20 були перераховані до Заводського ВДВС ММУЮ на погашення заборгованості кредитору. Також було продано 1/6 частку належної ОСОБА_1 та 1/6 частку належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 і для задоволення вимог стягувачів направлено 15 029 грн. Окрім того, наразі в Україні введено воєнний стан і в цих умовах обмеження конституційного права на свободу переміщення виглядає невиправданим та непропорційним.

31.05.2022 представник заявника подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі і долучити докази.

28 червня 2022 року до суду надійшла заява представника Заводського ВДВС м. Миколаєва ПМУ МЮ (м. Одеса), в якій остання просить розглянути справу без її участі і в задоволенні заяви відмовити. Заява мотивована тим, що в провадженні державного виконавця перебувало зведене виконавче провадження, до складу якого входило 14 виконавчих документів, в тому числі 4 виконавчих документа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь КС «ЗЛАГОДА». Вказані виконавчі провадження завершені по п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», що не є підставою для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник КС «ЗЛАГОДА» в судове засідання повторно не з`явився, причину не повідомив.

Враховуючи заяви сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши надані письмові матеріали заяви, матеріали цивільної справи № 487/10012/13-ц, дійшов такого.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2013 року державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ, при виконанні зведеного виконавчого провадження №31357973, до складу якого входить 12 виконавчих листів у справі № 2-1751 щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь КС «Злагода», звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою суду від 28.10.2013, з урахування ухвали про виправлення описки від 26.01.2015, задоволено подання державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 і тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документу.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 травня 2015 року ухвалу суду скасовано і подання повернуто до суду для повторного вирішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2015 року у задоволенні подання державного виконавця відмовлено.

09 вересня 2015 року ухвалою апеляційного суду Миколаївської області ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2015 року скасовано та постановлено ухвалу про задоволення подання державного виконавця. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документу.

Відповідно до положень ч. ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у разі зміни нею своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на неї рішенням суду обов`язку, зокрема, внесення платежів на погашення заборгованості, добросовісне виконання обов`язків боржника, які визначені Законом України «Про виконавче провадження», а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду.

Тобто, звертаючись до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, боржник повинен довести факт зміни обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

Таким чином, скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

З наведеного слід зробити висновок, що скасування такого засобу обмеження боржника можливо тільки при виконанні останнім зобов`язань за певними виконавчими документами.

Відповідно до матеріалів справи, під час здійснення виконавчого провадження було реалізовано:

- транспортний засіб ВАЗ 21104, 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 . На користь стягувача ПАТ КБ «Надра» перераховано кошти в сумі 13575,23 грн.

- транспортний засіб Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_2 . На користь стягувача-заставодержателя КС «Злагода» перераховано кошти в сумі 65004,72 грн.

- при здійсненні зведеного виконавчого провадження № 31360685, до складу якого входить 14 виконавчих листів щодо примусового стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , в тому числі 4 виконавчі листи про стягнення боргу на користь КС «Злагода» у справі №2-1751 видані 13.11.2012 Ленінським районним судом м. Миколаєва, проведені електронні торги ДП «СЕТАМ» 02.12.2019 в м. Миколаєві і реалізовано майно: 1/6 частка двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Переможець електронних торгів ОСОБА_4 . Ціна продажу майна 7910,00 грн. Кошти в сумі 7514,50 грн розподілено в порядку ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження».

При цьому, при ухваленні рішення про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, судом було враховано часткове погашення заборгованості за рахунок реалізації транспортних засобів та зазначено, що реалізація цих автомобілів була здійснена на підставі постанов про арешт, а не добровільного надання боржником цих транспортних засобів.

Так само, з матеріалів справи встановлено, що в подальшому реалізація належної боржнику частки квартири відбулась не у добровільному порядку, а на підставі постанови про арешт майна боржника.

Далі, постановами головного державного виконавця Заводського відділу ДВС у місті Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буділовської О.О. від 29.01.2020 виконавчі листи по справі № 2-1751 видані 13.11.2012 про стягнення заборгованості у сумі 289250,00 грн, 342634,00 грн., 264000,00 грн, витрат на судовий збір, на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1820,00 грн, повернуто стягувачу на підставі п. 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Зазначене свідчить про те, що зобов`язання за рішенням суду виконано не в повному обсязі і до того ж не добровільно, а у примусовому порядку.

При тому, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Заявник не зазначає про жодні фактичні дії, вчинені саме ним на виконання вказаного вище судового рішення. А стягнення коштів з солідарного боржника, на що ОСОБА_1 посилається у заяві, не свідчитьпро зміну ним своєї поведінки по відношенню до виконання покладеного на нього рішенням суду обов`язку, а також прийняття необхідних мір для виконання рішення суду. Крім того, щодо солідарного боржника відкрито інше виконавче провадження, у рамках якого стягуються грошові кошти, проте наразі заборгованість не погашена.

Отже, суд, з урахуванням встановлених обставин розцінює критично доводи заявника щодо часткового погашення боргу, що дає підстави для скасування обмеження, оскільки враховуючи загальну суму боргу, таке погашення не може розцінюватися як досягнення переслідуваної мети щодо повернення боргу. Більш того, таке погашення відбувається за рахунок реалізації арештованого майна та виконання обов`язку солідарним боржником.

Легітимна мета, яку переслідує таке обмеження, визначена у пункті 3 статті 2 Протоколу №4 до Конвенції є, зокрема, захист прав і свобод інших осіб.

Так як виконавче провадження пов`язане власне із захистом порушеного права КС «Злагода» на отримання коштів, то таке обмеження переслідує легітимну мету, таке обмеження є необхідним в демократичному суспільстві, так як обов`язковість виконання рішення яке набрало законної сили є невід`ємним елементом сучасної демократичної держави і проявом реального захисту порушених прав людини.

Обов`язковість виконання судового рішення є складовою принципу правової визначеності, а тому власне законні дії, які спрямовані на виконання рішення суду, є необхідними в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Не прийнятним та не заслуговуючим на увагу вважає суд і довід заявника стосовно необхідності виїзду за кордон для роботи, що випливає із надання його представником як доказу, дозволів на перебування, реєстраційних посвідчень та сертефікату, оскільки строк дії цих документів сплив і під час розгляду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України судом була надана оцінка доводам ОСОБА_1 щодо необхідності виїзду за кордон з метою заробітку грошей.

Не бере до уваги суд також доводи заявника стосовно відсутності у його діях ухилення від виконання рішення суду, оскільки встановлення цієї обставини є визначальною для встановлення обмеження, а не для його скасування.

Введення в Україні воєнного стану також не є безумовною підставою для задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Отже, вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і свідчили про відсутність потреби втручання в здійснення особою права на свободу пересування, заява не містить.

Враховуючи викладене, підстави для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України на теперішній час відсутні, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 260-261, 441 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач: Кредитна спілка «Злагода», про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Повне судове рішення (ухвала) складено 30 червня 2022 року.

Суддя З.М. Сухаревич