Справа № 357/390/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Орєхова О. І. ,
за участю секретаря Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , треті особи: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Білоцерківська міська рада про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ), -
В січні 2021 року позивач заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , третя особа: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ), посилаючись на наступні обставини.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 246 КК України, ч. 2 ст. 246 КК України, скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасовано кримінальну відповідальність.
Водночас, питання щодо відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, дотепер не вирішено.
Згідно з ухвалою суду апеляційної інстанції відповідно до матеріалів судового провадження під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення на час вчинення ОСОБА_2 кримінальних правопорушень дії його були правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України - як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, за ч. 2 ст. 246 КК України - як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, вчинена повторно.
Таким чином, судом першої інстанції встановлено факт протиправної поведінки ОСОБА_1 , яка на момент вчинення підпадала під ознаки кримінального правопорушення, його вини та шкоди внаслідок порушення ним природоохоронного законодавства, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями та завданою шкодою, однак внаслідок декриміналізації діяння питання про відшкодування збитків не вирішено у кримінальному судочинстві.
Так, функції щодо додержання вимог природоохоронного законодавства на території Київської області покладено на Державну екологічну інспекцію Столичного округу.
Водночас, Державною екологічною інспекцією Столичного округу за наявності достатніх підстав не вжито дієвих заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями ОСОБА_1 .
Разом з цим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Станом на день звернення до суду з позовною заявою ОСОБА_1 у добровільному порядку збитки, завдані навколишньому природньому середовищу, не відшкодовано, у зв`язку із чим прокурор звертається з позовом до суду про їх стягнення в примусовому порядку.
Тому, просив суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Фурсівської сільської ради 347 476,82 гривень шкоди, заподіяної лісовому господарству, а саме: 30 % від суми, що становить 104 243,05 грн., до спеціального фонду Державного бюджету України; 20% від суми, що становить 69 495,36 грн., до спеціального фонду Київського обласного бюджету; 50% від суми, що становить 173 738,41 грн., на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Фурсівської сільської ради Київської області ( а. с. 1-12 ).
Крім того, в січні 2021 року позивач заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , третя особа: Білоцерківська міська рада стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ), посилаючись на наступні обставини.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 246 КК України, ч. 2 ст. 246 КК України, скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасовано кримінальну відповідальність.
Згідно з вищевказаним вироком місцевого суду ОСОБА_1 в період часу з 01 по 03 травня 2018 року, знаходячись на території захисного лісового насадження лінійного типу полезахисних лісосмуг, що за межами м. Біла Церква, між Білоцерківським сміттєзвалищем та автодорогою «Київ-Біла Церква», що відповідно до даних публічної кадастрової карти знаходяться у кварталі 007, зони 04 Білоцерківського району Київської області (Терезинська селищна рада), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, шляхом спилювання за допомогою бензопили марки «Хюндай», вчинив незаконну порубку 42 сироростучих дерев породи дуб, чим завдав майнової шкоди державі в особі Терезинської селищної ради в розмірі 377 745,70 грн.
Водночас, питання щодо відшкодування ОСОБА_1 шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, дотепер не вирішено.
Тому, заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури також просив суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Білоцерківської міської ради 377 745,70 гривень шкоди, заподіяної лісовому господарству, а саме: 30 % від суми, що становить 113 323,71 грн., до спеціального фонду Державного бюджету України; 20% від суми, що становить 75 549,14 грн., до спеціального фонду Київського обласного бюджету; 50% від суми, що становить 188 872, 85 грн., на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Білоцерківської міської ради Київської області ( а. с. 52-63 ).
Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с.45, 97 ) та матеріали справ передані для розгляду.
Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи.
18 січня 2022 року здійснено запити стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 49, 101 ).
03 лютого 2022 року за вх. № 4978 та за вх. № 4980 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 50, 102 ).
З вказаних інформацій вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але 10.03.2021 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача.
Ухвалою судді від 04 лютого 2022 року цивільна справа № 357/390/22 за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , третя особа: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ) об`єднана з цивільною справою № 357/399/22 за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , третя особа: Білоцерківська міська рада стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ). Об`єднаній цивільній справі присвоєно № 357/390/22, провадження № 2/357/1286/22 ( а. с. 103-104 ).
Ухвалою судді від 04 лютого 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , треті особи: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Білоцерківська міська рада про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ). Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 15 березня 2022 року ( а. с. 105-106 ).
Ухвалою суду від 10 травня 2022 року закрито підготовче засідання у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 червня 2022 року ( а. с. 146-147 ).
07 червня 2022 року розгляд справи було відкладено на 29 червня 2022 року.
В судове засідання позивач не з`явився, судом отримано заяву від прокурора Клочко, в якій остання просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Позивач Державна екологічна інспекція Столичного округу про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ЦПК України.
Треті особи Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області та Білоцерківська міська рада в судове засідання своїх представників не направили, однак, в матеріалах справи містяться заяві від третіх особі, в яких просили розгляд справи здійснювати у відсутність їх представників, позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу задовольнити.
Так, відповідачу ОСОБА_1 направлялися судові повітки, як за адресою попередньої реєстрації так і за новою адресою його реєстрації, відповідь з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача, де останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але 10.03.2021 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак, на адресу суду повернулися судові повістки без вручення, причина повернення працівниками пошти вказана, як особа відсутня за вказаною адресою.
Тому, відповідач ОСОБА_1 повідомлявся про дату, час та місце слухання справи через засоби оголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.
Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться ( ч. 1 ст. 131 ЦПК України ).
Частинами 11 та 12 цієї статті ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Згідно наявного в матеріалах справи оголошення вбачається, що воно датоване 07.06.2022 року про виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання на 29.06.2022 року, тобто завчасно та у відповідності до вимог ЦПК України.
Зазначене оголошення було здійснено з урахуванням того, що відповідач хоча і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак, як зазначено вище, останній за вказаною адресою відсутній, а інше місцезнаходження чи місце роботи останнього невідоме.
Заяв та клопотань від останньої на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином був повідомленим та завчасно про дату, час та місце слухання справи у відповідності до вимог Цивільно-процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки, належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_1 не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд.
Ухвалою суду від 29.06.2022 року постановлено проводити заочний розгляд у зазначеній цивільній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 246 КК України, ч. 2 ст. 246 КК України, скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасовано кримінальну відповідальність.
Крім того, вищевказаним вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_1 в період часу з 01 по 03 травня 2018 року, знаходячись на території захисного лісового насадження лінійного типу полезахисних лісосмуг, що за межами м. Біла Церква, між Білоцерківським сміттєзвалищем та автодорогою «Київ-Біла Церква», що відповідно до даних публічної кадастрової карти знаходяться у кварталі 007, зони 04 Білоцерківського району Київської області (Терезинська селищна рада), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у виді шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, шляхом спилювання за допомогою бензопили марки «Хюндай», вчинив незаконну порубку 42 сироростучих дерев породи дуб, чим завдав майнової шкоди державі в особі Терезинської селищної ради в розмірі 377 745,70 грн.
Шкода завдана ОСОБА_1 у вищевказаних розмірах, завданої незаконною порубкою дерев, не відшкодовано.
Звертаючись до суду з вказаним позовом заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу просив стягнути завдану шкоду з відповідача на користь держави, оскільки останнім у добровільному порядку збитки, завдані навколишньому природньому середовищу, не відшкодовано.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 7 Лісового кодексу України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
Згідно пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Згідно з Положенням про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 № 275, Держекоінспекція є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Одними з основних завдань Держекоінспекції є: реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних рубок.
Таким чином, функції щодо додержання вимог природоохоронного законодавства на території Київської області покладено на Державну екологічну інспекцію Столичного округу.
Відповідно до п.п. 5 п. 2 Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 01.06.2021 № 253 «Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекції Столичного округу (нова редакція)», Інспекція відповідно до покладених на неї завдань, окрім іншого, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства, серед інших, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних рубок.
Пунктом 9 вищевказаного Положення закріплено право Інспекції розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, звертатися до суду з відповідними позовами.
Вищевикладені норми законодавчих актів підтверджують, що саме Державна екологічна інспекція Столичного округу уповноважена здійснювати державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.
Встановлено, що Державною екологічною інспекцією Столичного округу за наявності достатніх підстав не вжито дієвих заходів щодо захисту інтересів держави в частині відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями ОСОБА_1 .
Відтак, відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу.
Так, Білоцерківською окружною прокуратурою на адресу Державної екологічної інспекції Столичного округу скеровано запит №50-4782 вих-21 від 01.11.2021 року, яким ініційовано питання щодо вжиття заходів, спрямованих на відшкодування вказаної шкоди.
Листом №4/2/07-33/4079 від 04.11.2021 року Інспекцією повідомлено про те, що заходи щодо стягнення з ОСОБА_1 збитків, заподіяних незаконною рубкою не вживались, оскільки розрахунок збитків проведено не особами, що здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства та не на основі актів перевірок.
Таким чином, оскільки уповноважений орган не здійснює захист інтересів держави у спірних правовідносинах, наявні підстави для звернення прокурора до суду з таким позовом у межах своєї компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України, ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України.
Разом з цим, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.
Також, відповідно до п. 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Відповідно до приписів ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Згідно зі статтею 24 Лісового кодексу України права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами; збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.
Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону; відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (частина перша, пункт 1 частини другої статті 105 Лісового кодексу України).
Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок
порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Аналогічно приписами статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
У відповідності до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки.
Згідно із ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б
з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у їх правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях ( діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.
Аналогічна позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц.
Так, матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_1 дійсно вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 246 КК України, ч. 2 ст. 246 КК України, а саме завдав шкоди довкіллю, самовільно, без відповідного передбаченого законом дозволу (лісорубного квитка, ордеру), виданого уповноваженим органом, шляхом спилювання за допомогою бензопили марки «Дніпро М», вчинив незаконну порубку дерев.
Зазначене встановлено вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року та ухвалою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року.
Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2019 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 246 КК України, ч. 2 ст. 246 КК України, скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасовано кримінальну відповідальність.
Згідно усталеної судової практики при розгляді кримінального провадження суд на основі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження з`ясовує характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з обвинувачених у її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
У випадку закриття провадження судом внаслідок набрання чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому випадку можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таку правову позиції висловлено в постанові Верховного Суду від 14.06.2021 у справі №698/229/17.
Згідно з ухвалою суду апеляційної інстанції відповідно до матеріалів судового провадження під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, зі змінами, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення на час вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень дії його були правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України - як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, за ч. 2 ст. 246 КК України - як незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, вчинена повторно.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, судом першої інстанції встановлено факт протиправної поведінки ОСОБА_1 , яка на момент вчинення підпадала під ознаки кримінального правопорушення, його вини та шкоди внаслідок порушення ним природоохоронного законодавства, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями та завданою шкодою, однак внаслідок декриміналізації діяння питання про відшкодування збитків не вирішено у кримінальному судочинстві.
Оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення відповідачем злочину, яке виразилося у здійсненні незаконної порубки дерев, своїми діями відповідачем заподіяно шкоди, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заподіяної шкоди є цілком обґрунтованими.
Відповідно до приписів ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спецфондів Державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення (30 % - до Державного бюджету України, 50 % - до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, 20 % - до обласного бюджету).
Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.
Вказану незаконну рубку вчинено на території Фурсівської сільської ради.
Крім того, незаконну вирубку відповідачем вчинено також і на території Терезинської селищної ради, повноваження якої припинено 24.11.2020 року.
Так, постановою Верховної Ради України №807-ІХ від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Білоцерківський район (з адміністративним центром у м. Біла Церква), до якого, зокрема, ввійшла Фурсівська сільська територіальна громада.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 715-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» Фурсівська територіальна громада утворена шляхом об`єднання Фурсівської сільської ради із, зокрема, Матюшівською сільською радою.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.
У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.
З дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою, у порядку, визначеному цим Законом, здійснюється реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, та розміщених поза адміністративним центром об`єднаної територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні юридичні особи - сільські, селищні, міські ради припиняються у порядку, визначеному цим Законом.
Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі об`єднаної територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків всіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних територіальними громадами, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною об`єднаною територіальною громадою.
Оскільки порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відбулось на території Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, тому заподіяна шкода підлягає стягненню на користь місцевого бюджету Фурсівської сільської ради.
До того ж, оскільки порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відбулось також і на території Терезинської селищної ради Білоцерківського району Київської області, що входить до Білоцерківської міської об`єднаної територіальної громади, тому заподіяна шкода підлягає стягненню на користь місцевого бюджету Білоцерківської міської ради.
Отже, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 364/1080/16-ц.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 76 ЦПК України ).
Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , треті особи: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Білоцерківська міська рада про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ) є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ( ч. 6 ст. 141 ЦПК України ).
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою від 2481 до 868 350 грн. - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше від 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше за 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; фізичною особою або фізичною особою підприємцем від 992,4 до 12 405 грн. - 1 відсоток ціни позову, але не менше від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше за 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, відповідачем заподіяно шкоду лісовому господарству, внаслідок кримінального правопорушення в розмірі 347 476,82 гривень та 377 745,70 гривень, відповідно.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру у загальному розмірі 7 249,52 гривень ( 3 474,76 грн. + 3 774,76 грн. за дві вимоги майнового характеру).
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 19, 76, 77, 80, 82, 89, 128, 130, 131, 133, 141, 187, 247, 263-265, 273, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 7, 8, 69, 105, 107 Лісового Кодексу України, ст. 69 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України "Про судовий збір", суд,
Позовні вимоги заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу до ОСОБА_1 , треті особи: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області, Білоцерківська міська рада про стягнення шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням ( незаконною порубкою дерев ), - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Фурсівської сільської ради 347 476,82 гривень шкоди, заподіяної лісовому господарству, а саме: 30 % від суми, що становить 104 243,05 гривень, до спеціального фонду Державного бюджету України; 20% від суми, що становить 69 495,36 гривень, до спеціального фонду Київського обласного бюджету; 50% від суми, що становить 173 738,41 гривень, на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Фурсівської сільської ради Київської області.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь державного бюджету України, обласного бюджету Київської області, місцевого бюджету Білоцерківської міської ради 377 745,70 гривень шкоди, заподіяної лісовому господарству, а саме: 30 % від суми, що становить 113 323,71 гривень, до спеціального фонду Державного бюджету України; 20% від суми, що становить 75 549,14 гривень, до спеціального фонду Київського обласного бюджету; 50% від суми, що становить 188 872, 85 гривень, на користь фонду охорони навколишнього природного середовища Білоцерківської міської ради Київської області.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у загальному розмірі 7 249,52 гривень ( сім тисяч двісті сорок дев`ять гривень п`ятдесят дві копійки ).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , серія та номер паспорту НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );
Повне заочне судове рішення складено 29 червня 2022 року.
Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов