Ухвала

23 червня 2022 року

м. Київ

справа № 761/44699/19

провадження № 61-19221св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», третя особа - Міністерство інфраструктури України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «Адміністрація морських портів України») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника філії «Днопоглиблювальний флот» ДП «Адміністрація морських портів України» з 09 лютого 2018 року.

Наказом відповідача від 11 жовтня 2019 року № 762-к припинено повноваження позивача на займаній посаді та звільнено з роботи на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Позивач вважав своє звільнення незаконним з огляду на те, що він не є посадовою особою в розумінні закону, а ДП «Адміністрація морських портів України» не є господарським товариством, а тому звільнення з роботи за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України є безпідставним.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ від 11 жовтня 2019 року № 762-к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити його на роботі на посаді начальника філії «Днопоглиблювальний флот» ДП «Адміністрація морських портів України»; стягнути з ДП «Адміністрація морських портів України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1 681 135,95 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Адміністрація морських портів України», третя особа - Міністерство інфраструктури України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який обіймав посаду начальника філії, відповідно до частини третьої статті 65 ГК України, статуту ДП «Адміністрація морських портів України» є посадовою особою підприємства, його повноваження могли бути припинені та він міг бути звільнений на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України. Окрім того, листом Міністерства інфраструктури України від 08 жовтня 2019 року № 3041/10/14-19 погоджено звільнення ОСОБА_1 з посади начальника філії «Днопоглиблювальний флот» ДП «Адміністрація морських портів України». Розірвання трудового договору на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України не передбачає необхідності попереднього повідомлення про звільнення, з`ясування вини працівника, доцільності та причини звільнення, врахування попередньої роботи та інших позитивних результатів діяльності працівників. Статутом ДП «Адміністрація морських портів України» начальник його філії, як керівник відокремленого підрозділу ДП «Адміністрація морських портів України», віднесений до посадових осіб. Суд першої інстанції зробив висновок, що відповідачем повністю дотримана передбачену законом процедура звільнення позивача з роботи у зв`язку із припиненням повноважень посадових осіб.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що ДП «Адміністрація морських портів України» не є господарським товариством в розумінні статті 113 ЦК України, статті 80 ГК України, тому застосування відповідачем пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України для припинення дії безстрокового трудового договору та звільнення позивача з роботи є неправомірним, таким, що відбулося з неправильним застосуванням зазначеної норми права, оскільки ОСОБА_1 не є спеціальним суб`єктом щодо якого вказана норма підлягає застосуванню (не є посадовою особою господарського товариства). Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 760/5132/16-ц (провадження № 61-35889св18). Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові неодноразово посилається на норми права, які стосуються саме посадових осіб господарських товариств. Також відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України як підстави для звільнення посадових осіб державних підприємств.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного суду від 23 грудня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 червня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, відкрито касаційне провадження у справі № 761/44699/19, витребувано справу з суду першої інстанції.

В ухвалі Верховного Суду від 23 грудня 2021 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 760/5132/16-ц та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

У лютому 2022 року матеріали цивільної справи № 761/44699/19 надійшли до Верховного Суду.

Водночас ухвалою від 13 квітня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу № 766/23789/19 (провадження № 61-3796св21) за позовом ОСОБА_2 до ДП «Адміністрація морських портів України» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала Верховного Суду від 13 квітня 2021 року мотивована тим, що колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 766/23107/19 (провадження № 61-18377св20) та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 766/1211/20 (провадження № 61-19236св20) в частині вказівки, що: «на підставі пункту 5 статті 41 КЗпП України не може бути звільнено працівника філії державного підприємства, який не є членом виконавчого органу».

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року справу № 766/23789/19 прийнято та призначено до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі №761/44699/19 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи №766/23789/19 (провадження № 61-3796св21).

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 761/44699/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи № 766/23789/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук