Справа № 183/3250/21
№ 2/183/1005/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

з секретарем судового засідання Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в :

20 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про стягнення недоплаченого страхового відшкодування та франшизи,

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що 13 жовтня 2020 року о 12.30 год. в м. Новомосковську по вул. 195 Стрілкової Дивізії сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2110», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 завдано механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 .

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2020 року у справі № 183/5704/20 відповідача ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було визнано винним та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили 30 листопада 2020 року.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , винного в ДТП, який керував транспортним засобом «ВАЗ 2110», д.н.з НОМЕР_3 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» згідно полісу № АР/0829692 від 28 серпня 2020 року, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності за спричинення шкоди майну в розмірі 130 000,00 грн., сума франшизи становить 1 500,00 грн.

Позивач звернувся до страховика винної особи ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 15 586,30 грн., виплата якого була здійснена 18 лютого 2021 року згідно страхового акту № 23692-1/1 від 02 лютого 2021 року, шляхом безготівкового розрахунку на реквізити, зазначені в заяві на виплату страхового відшкодування від 05 січня 2021 року.

Позивач ОСОБА_1 вказує на те, що вона є неосвіченою особою в плані визначення розміру заподіяного матеріального збитку, оскільки не є оцінювачем чи експертом, та погодилася на умови запропоновані представниками ТДВ «Страхова група «Оберіг», які переконали її, що розмір страхового відшкодування на суму 15 586,30 грн. для неї є дійсно вигідною пропозицією, а тому, відповідно, вона підписала заяву на виплату страхового відшкодування на запропонованих страховою компаніє умовах.

Проте, позивач вважає, що умови визначені ТДВ «Страхова група «Оберіг» насправді суперечили її інтересам та її внутрішній волі, у зв`язку з чим вона звернулася через свого представника ОСОБА_5 до страховика із заявою про анулювання всіх попередньо написаних нею заяв, подавши нову заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 , повідомлення про ДТП, запрошення на проведення незалежної експертизи, на проведення якої представник відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» не з`явився.

Відповіддю відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» від 22 березня 2021 року було відмовлено ОСОБА_1 у доплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування по страховому випадку, що трапився 13 жовтня 2020 року в повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок потерпілої узгоджений з нею розмір матеріальної шкоди в сумі 15 586,30 грн., а тому підстав для задоволення заяви про анулювання всіх попередніх заяв немає.

Але позивач ОСОБА_1 не погоджується з таким рішенням відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» .

Так, згідно висновку експерта № 4402/21/21 від 22 лютого 2021 року вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу ОСОБА_1 складає 29 207,36 грн.

Витрати за проведення даної експертизи склали 1 600,00 грн.

Таким чином, розмір недоплаченого ТДВ «Страхова група «ОберігГ» страхового відшкодування становить 12 121,06 грн. (29 207 36 грн. (розмір матеріальної шкоди згідно експертизи) 15 586,30 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування) 1 500,00 грн. (франшиза).

Крім того, оскільки полісом № АР/0829692 було передбачено франшизу в розмірі 1 500,00 грн., зазначена сума відшкодовується винною особою в ДТП, тобто відповідачем ОСОБА_2 .

В зв`язку з наведеним, в позовній заяві ОСОБА_1 просила суд:

- стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» на її користь недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 12 121,06 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі 1 600,00 грн., а всього 13 721,06 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь суми франшизи в розмірі 1 500,00 грн.;

-стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» на її користь судові витрати в розмірі грн. 5 860 грн., які складаються з: витрат по сплаті судового збору в розмірі 860,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі грн. 148,00 грн., які складаються з: витрат по сплаті судового збору в розмірі 48,00 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 100,00 грн.

Ухвалою суду від 03 червня 2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін

Ухвалою суду від 17 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення сум франшизи залишені без розгляду.

Таким чином, судом розглядались позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник звернувся до сузу з заявою про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» не з`явився, в той же час звернувся до суду з відзивом, згідно якого позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» та позивач ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV. ОСОБА_1 скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ТДВ «Страхова група «Оберіг» забезпечило реалізацію її права на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховиком на суму 15 586,30 грн. З огляду на приписи пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, ТДВ «Страхова група «Оберіг» здійснило виплату без проведення експертизи, оскільки за результатами проведеного ним огляду пошкодженого транспортного засобу ТДВ Страхова група «Оберіг» (страховик) і ОСОБА_1 (потерпіла) досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, а тому ТДВ «Страхова група «Оберіг» жодним чином не порушувало права та свободи позивача. Представник відповідача також заперечував проти стягнення з ТДВ «Страхова група «Оберіг» витрат на правову допомогу, які вважає завищеними та такими, що не відповідають складності справи.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 посилався на обставини та підстави звернення до суду з відповідним позовом, наполягав на задоволенні вимог, зокрема звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року о 12.30 год. в м. Новомосковську по вул. 195 Стрілкової Дивізії сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2110», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2020 року у справі № 183/5704/20 ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було визнано винним та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340,00 грн., постанова набрала законної сили 30 листопада 2020 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_2 завдано механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

Встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 , винного в ДТП, який керував транспортним засобом «ВАЗ 2110», д.н.з. НОМЕР_3 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Обервіг» згідно полісу № АР/0829692 від 28 серпня 2020 року, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності за завдання шкоди майну в розмірі 130 000,00 грн., франшиза 1 500,00 грн.

Встановлено, що 05 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 (власник транспортного засобу «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 ) звернулася до страховика винної особи ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивачем було підписано заяву щодо погодження розміру страхового відшкодування, адресовану відповідачу Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг». За змістом вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 погодилася з розміром страхового відшкодування у сумі15 586,30 грн. Здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяв в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим страховиком та заявником взаємно погоджено. Страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. Страховик надав заявнику всі роз`яснення про його права та обов`язки.

18 лютого 2021 року Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» згідно страхового акту № 23692-1/1 від 02 лютого 2021 року без ПДВ перераховано на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» суму страхового відшкодування у розмірі 15 586,30 грн., що підтверджується Платіжним дорученням № 6405 від 18 лютого 2021 року.

Судом встановлено, що 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 звернулася до відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про анулювання всіх попередньо написаних нею заяв, подавши нову заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 , повідомлення про ДТП, запрошення на проведення незалежної експертизи.

Відповіддю ТДВ «Страхова група «Оберіг» від 22 березня 2021 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у доплаті страхового відшкодування з тих підстав, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування по страховому випадку, що трапився 13 жовтня 2020 року в повному обсязі, перерахувавши згідно заяви ОСОБА_1 від 05 січня 2021 року на її розрахунковий рахунок узгоджений з нею розмір матеріальної шкоди в сумі 15 586,30 грн., при цьому остання в заяві не наполягала на проведенні оцінки, експертизи, а тому розмір страхового відшкодування був здійснений за допомогою зовнішнього програмного забезпечення, у зв`язку з чим, у задоволенні заяви про анулювання всіх попередніх заяв ОСОБА_1 було відмовлено.

Судом встановлено, що на замовлення позивача ОСОБА_1 експертом ОСОБА_7 був складений висновок експерта № 4402/21/21 від 22 лютого 2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу ОСОБА_1 становить 29 207,36 грн., витрати за проведення даної експертизи склали 1600,00 грн.

Як зазначалося вище, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що розмір недоплаченого їй відповідачем ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» страхового відшкодування становить 12 121,06 грн. (29 207 36 грн. (розмір матеріальної шкоди згідно експертизи) 15 586,30 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування) 1 500,00 грн. (франшиза).

Вирішуючи питання по суті заявлених вимог, суд керується наступними нормами права.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

В той же час, відповідач ТДВ «Страхова група «Оберіг» та позивач ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою позивача про страхове відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

Отже, позивач ОСОБА_1 скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ТДВ «Страхова група «Оберіг» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховиком.

Посилання позивача та її представника на обов`язок ТДВ «Страхова група «Оберіг» доплатити позивачу різницю між фактично сплаченим страховим відшкодуванням та страховим відшкодуванням, що розраховане на підставі висновку експерта, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідач ТДВ «Страхова група «Оберіг», як страховик, з огляду на приписи пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, ТДВ «Страхова група «Оберіг» здійснило виплату без проведення експертизи, оскільки за результатами проведеного ним огляду пошкодженого транспортного засобу ТДВ Страхова група «Оберіг» (страховик) і ОСОБА_1 (потерпіла) досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Суд зауважує, що факт перерахування ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілого від одержання відшкодування в більшому розмірі.

Посилання позивача та її представника на висновок експерта не спростовує необхідність застосування наведених вище норм права і не вказує на те, що ОСОБА_1 відмовилася від своєї заяви, яка в силу частини першої статті 202 ЦК України є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з частиною першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

Враховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, суд звертає увагу сторін на те, що страхова компанія під час вирішення питання про виплату страхового відшкодування у першу чергу керується Законом № 1961-IV. Звертаючись із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, позивач визначив розмір такого відшкодування, вказавши його у заяві, тобто погодився на відшкодування страховою компанією збитків саме у заявленому розмірі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року по справі № 569/13697/15-ц (провадження № 61-5424св18) та від 10 червня 2020 року по справі № 333/2096/17 (провадження № 61-20343св18).

З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення недоплаченого страхового відшкодування задоволенню не підлягають.

В свою чергу вимоги про стягнення витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 1 600,00 грн. також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними до вимог про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, в задоволенні яких судом було відмовлено.

Інші доводи сторін судом не приймаються до уваги, оскільки не спростовують наведених висновків суду.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання в частині розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.

У позові ОСОБА_1 навела попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з суми судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 5 100,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В той же час, з огляду на приписи ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати належить покласти на позивача.

На підставі викладено та керуючись, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, відмовити.

Судові витрати покласти на позивача ОСОБА_1 .

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», , місцезнаходження за адресою: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 17 травня 2022 року.

Суддя Д.І. Городецький