ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/45/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

апелянта ОСОБА_1 і його представника та

та представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року (ухвалене суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 18 жовтня 2021 року) у цивільній справі № 607/26714/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3, ОСОБА_1 , перебуваючи на передньому сидінні автомобіля марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 наніс йому декілька ударів в ділянку голови, внаслідок чого він втратив контроль над автомобілем, який розпочав рух вперед.

В результаті самовільного руху автомобіля відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_3 та на припаркований автомобіль марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого в`їхав в електроопору. Внаслідок ДТП вказані автомобілі, отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 наносив удари неодноразово, протягом тривалого проміжку часу. Наслідком таких дій стало завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , які у своєму перебігу супроводжувалася тривалим розладом здоров`я та втратою працездатності.

Вважає, що неправомірними діями ОСОБА_1 завдано позивачу матеріальну шкоду пов`язану з ремонтом автомобіля, який був у його користування марки «BMW Х5» д.н.з. НОМЕР_1 на суму 170 427.00 грн. Крім цього, ОСОБА_2 поніс витрати у зв`язку з відшкодуванням витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 у сумі 11 000 грн. Таким чином неправомірними діями ОСОБА_1 спричинена йому матеріальна шкода на загальну суму 181 427 грн. Крім цього, позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 130 000,00 грн., яка виразилась у постійних стражданнях в зв`язку з ушкодженням здоров`я, перебування в стані стресу, психологічного виснаження та фізичних страждань. Було порушено його звичний спосіб життя, він не міг довгий час працювати, що значно вплинуло на його матеріальне становище.

Також він був змушений витратити час на ліквідацію наслідків ДТП, відшукувати кошти на ремонт автомобіля, а інформація в ЗМІ вплинула на його репутацію.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача в його користь 181 427,00 грн. завданої матеріальної шкоди та 130 000,00 грн. моральної шкоди, а також сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 165 267 грн. 00 коп. заподіяної матеріальної шкоди, 3 000 грн. моральної шкоди, а також 1 682 грн. 67 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, пропорційно до задоволених позовних вимог. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги постанову Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі №607/24774/18, оскільки вказане рішення не є преюдиційним для даної справи та в ході розгляду справи допущено цілий ряд порушень.

Зазначає, що висновком судового автотехнічного дослідження спростовується причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та приведенням у рух автомобіля і спричинення шкоди внаслідок пошкодження автомобіля.

Вказує про те, що неможливо встановити, чи виявлені на автомобілі пошкодження носять експлуатаційний характер чи вони отримані внаслідок події 28.05.208 року, зокрема від дій ОСОБА_1 ..

В судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 і його представник апеляційну скаргу підтримали і навели доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно сів у автомобіль позивача та наносив позивачу удари, однак він не винен у пошкодженні автомобіля позивача та ДТП.

Представник ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив і додатково пояснив, що постанова Тернопільського апеляційного суду у справі №607/24474/18 набрала законної сили, вона доводить винуватість ОСОБА_1 в скоєному ним правопорушенні передбаченому ст. 124 КУпроАП і тому питання вини відповідача є встановленим і не підлягає доказуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі №607/24474/18, яка набрала законної сили, судом встановлено, що «… ОСОБА_1 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3, перебуваючи на передньому сидінні автомобіля BMW Х5 д. н. з. НОМЕР_1 наніс декілька ударів в ділянку голови водію ОСОБА_2 , внаслідок чого останній втратив контроль над автомобілем, який розпочав рух вперед. В результаті руху цього автомобіля відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_3 та на автомобіль BMW Х5 д. н. з. НОМЕР_2 , який припаркував водій ОСОБА_4 та знаходився з правової сторони по напрямку руху, після чого в`їхав в електроопору..». «…При апеляційному розгляді встановлено, що досліджені докази, отримані у встановленому порядку, об`єктивно в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП…».

Зазначеною постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та адміністративне провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ч.1 ст 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст 38 КУпАП.

Згідно висновку науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 27.06.2018 року №4-113/18, проведеного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 28.05.2018 року за №0001497, який надано представником позивача у якості письмового доказу, вартість матеріальних збитків, завданих власнику (користувачу) автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкоджень КТЗ, станом на 28.05.2018 р., може складати 103053,80 грн. До зазначеного висновку додано ілюстративну табличку, ремонтну калькуляцію та протокол огляду транспортного засобу, які досліджено у судовому засіданні.

Відповідно до акту про надання послуг АА00001452 від 09 липня 2018 року та рахунку на оплату №000000865 від 09 липня 2018 р., складених ФОП ОСОБА_5 , останнім надані послуги ОСОБА_2 , пов`язані із ремонтом автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 , вартість яких склала 170 427,00 грн.

Як вбачається із копії розписки від 07.06.2018 року складеної ОСОБА_3 , 03 лютого 2012 року, останній отримав 11 000 грн. коштів в рахунок відшкодування на обстеження та лікування внаслідок наїзду на нього 27.05.2018 року о 23.50 год. біля бару «Айва» на вулиці Мазепи.

Згідно висновку №703 судово-медичної експертизи від 25.06.2018 року, проведеного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР від 28.05.2018 року №0001497 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, який наданий представником позивача у якості письмового доказу, при зверненні ОСОБА_2 за медичною допомогою 28.05.2018 року у травмпункт КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» і подальших лікарських спостереженнях та інструментальних (рентгенологічних) дослідженнях у поліклінічному відділенні КП «Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр» були діагностовано: закрита черепно-мозкова травма у виді струсу головного мозку, а із зовнішніх ушкоджень в області голови описані - синець правої завушної ділянки; закритий перелом сесамовидної кістки І пальця лівої кисті, із зовнішніх ушкоджень відмічені садно лівого ліктьового і колінного суглобів. При судово-медичній експертизі, крім вказаних вище зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_2 також виявлені садно тім`яної ділянки голови зліва, ознаки забиття м`яких тканин чола справа, синець правої вушної раковини, завушної ділянки справа, ділянки правого променево-зап`ясного суглоба, правої кисті, правої гомілки, садна правого передпліччя, ділянки лівого ліктьового суглоба, синець та садно ділянки лівого колінного суглоба, синець та садна лівої гомілки. Вказані вище тілесні ушкодження у ОСОБА_2 утворились від дії тупих предметів, близько за 2-3 діб до проведення судово-медичного огляду, не виключено в термін 28.05.2018 року.

Відповідно до висновку №27/21 судового автотехнічного дослідження від 25 січня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С. згідно заяви адвоката Лисенко О.В., автомобіль BMW Х5 3.0 хDrive 35i VIN НОМЕР_3 , який обладнано АКПШ, при працюючому двигуні в положення важеля селектора «Р» без проведення належних технологічних послідовностей - натиснути педаль гальм та зняття/розблокування захистів здійснювати рух не буде. Переведення важеля селектора АКПШ, при заведеному/робочому двигуні, технічно справного автомобіля BMW Х5 3.0 хDrive 35i VIN НОМЕР_3 , з положення «Р» в положення «D» драйв, без надання зусиль на важіль гальм та розблокування, шляхом натиску на кнопку, щоб здійснювати рух, технологічно не можливо.

Зазначений висновок автотехнічного дослідження у судовому засіданні підтримав ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що був очевидцем того, як 28 травня 2018 року о 23:55 год. в місті Тернополі по вулиці Мазепи, 3 біля бару «Айва Чайхана» під`їхав автомобіль марки BMW Х5, у який на переднє місце пасажира сів ОСОБА_1 та почав шарпатись із водієм даного автомобіля, яким був позивач. Під час шарпанини, водій автомобіля почав їхати, внаслідок чого даний транспортний засіб збив людину, яка сиділа на тротуарі та в`їхав в інший автомобіль. Водій автомобіля, вийшовши з автомобіля почав бігти. ОСОБА_1 під час перебування в автомобілі пошкодження салону не здійснював.

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_2 від 28.05.2018 року, які містяться у матеріалах адміністративної справи №607/24474/18, останній зазначив, що «…28 травня 2018 року близько 00 год. він за проханням своєї знайомої під`їхав до закладу «Айва Чайхана» в м.Тернополі по вул..Мазепи, щоб її забрати. Під`їхавши до даного закладу, побачив знайому з групою осіб чоловічої статі, після чого припаркувався, один з яких підбіг до його автомобіля, відкрив пасажирські двері, заскочив в машину, та почав наносити йому удари в область голови, шиї. Він намагався закривати голову руками, при цьому його машина почала котитися та заїхала в електроопору. ОСОБА_2 відкрив двері вийшов з машини, після чого група осіб почала нецензурно висловлюватись в його сторону та погрожувати йому, він почав втікати, а останні в свою чергу його наздоганяти. Тікаючи по вул..Мазепи натрапив на автомобіль патрульної поліції, повідомивши поліції про дану ситуацію Повернувшись на місце події з працівниками поліції, дані особи побачили його знову, почали наздоганяти та наносити йому тілесні ушкодження, кинувши його на землю...»

Із копії додаткових пояснень ОСОБА_2 наданих ним слідчому у кримінальному провадженні, позивач пояснив, що «…внаслідок дій особи, яка вчинила на нього напад в салоні автомобіля, автомобіль самовільно покотився. Коли зупинився біля правого краю дороги, то поставив її на паркінг. Пояснити, чому автомобіль покотився він не може, але вважає, що це сталось через втручання пасажира. Як саме рухався автомобіль він не бачив. Він прикрився руками захищаючись від нанесення йому ударів та не міг керувати транспортним засобом. Пішохода особу, яка сиділа на краю проїжджої частини під час самовільного руху автомобіля він не бачив, як і самого наїзду…»

Постановою слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області від 27 червня 2018 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001497 від 28.05.2018 року закрито у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Як зазначено у вказаній постанові «…під час проведення подальшого досудового розслідування встановлено, що 28 травня 2018 року близько 00 год. 00 хв. у ОСОБА_1 , який перебував перед входом в приміщення бару «Чайхана Айва», який розміщений за адресою АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 травня 2018 року близько 00 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи перед входом у приміщення бару «Чайхана Айва», який розміщений за адресою м.Тернопіль, вул..Мазепи, 3, сівши на переднє пасажирське сидіння автомобіля марки BMW Х5, білого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , який знаходився перед входом у приміщенні вище вказаного бару, та у якому за кермом перебував ОСОБА_2 , умисно розпочав наносити останньому удари кулаками рук у ділянку обличчя, а саме кулаком правої руки у ділянку чола з правої сторони, після цього наніс ще один удар кулаком правої руки у ділянку правого вуха. В цей момент ОСОБА_2 розпочав прикривати обличчя руками, а ОСОБА_1 продовжував наносити удари кулаками рук у різні ділянки голови та тулуба ОСОБА_2 . В результаті злочинної діяльності ОСОБА_1 , водій ОСОБА_2 втратив керування автомобілем, який почав рухатись вперед, після чого зіткнувся із електроопорою та автомобілем, який знаходився на проїжджій частині дороги по вул. Мазепи, 3 у місті Тернополі, та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 …».

Як слідує із протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.05.2018 року, наявного у матеріалах адміністративної справи №607/24474/18, «…під час огляду місця події виявлено автомобіль BMW Х5, р.н.з. НОМЕР_4 , білого кольору, розташований на правому тротуарі, дещо під кутом передньою частиною контактуючи із електроопорою №272 з механічними пошкодженнями передньої частини…».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 , спричинена матеріальна та моральна шкода позивачу у розмірі понесених реальних витрат.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Суд, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, має враховувати положення ст. 1192 ЦК України, зокрема, з урахуванням обставин справи, за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У статті 81, частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що з вини відповідача позивачу завдано майнової шкоди, розмір якої встановлений судом на підставі поданих позивачем доказів, а відповідач не довів належними доказами іншого розміру майнової шкоди, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно доведення позивачем завдання йому моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відтак, оскільки участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, висновок суду першої інстанції щодо підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди є обгрунтованим.

З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача та із застосуванням принципів розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився з розміром моральної шкоди.

Колегією суддів критично оцінюються доводи апеляційної скарги, що постановою про адміністративне правопорушення, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності невірно надано оцінку діям обох сторін та тому факту, що дії позивача прямо пов`язані з настанням ДТП, з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно змісту постанови Тернопільського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у справі №607/24474/18, яка набрала законної сили, при апеляційному розгляді встановлено, що досліджені докази, отримані у встановленому порядку, об`єктивно в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 в скоєнні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта про те, що вищевказана постанова апеляційного суду не є преюдиційною для вирішення даної справи, оскільки саме вказаною постановою встановлено протиправну поведінку відповідача, наслідком якої було завдання позивачу матеріальної і моральної шкоди.

Критичній оцінці підлягають і доводи апеляційної скарги про те, що висновком судового автотехнічного дослідження спростовується причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_1 та приведенням у рух автомобіля і спричинення шкоди внаслідок пошкодження автомобіля.

Як встановлено з матеріалів справи внаслідок нанесення ударів відповідачем ОСОБА_2 останній втратив контроль над керуванням автомобілем.

В той же час висновок судового автотехнічного дослідження підтверджує лише технологічні процеси які передують здійсненню руху автомобіля за нормальних умов у звичайній ситуації коли водій контролює всі процеси що відбуваються у автомобілі, однак однозначно не стверджує того факту, що автомобіль не міг здійснити рух за жодних умов у ситуації яка відбувалася в середині автомобіля між сторонами, а саме фізичного насильницького впливу ОСОБА_1 на водія ОСОБА_2 ..

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265 ЦПК України забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дійшовши обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 жовтня 2021 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.