Справа № 570/400/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за Кредитним договором №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року у розмірі 69 903 грн. 78 коп.

29 червня 2022 року відповідачі подали відзив а позовну заяву, в якому вказали, що предметом позову є вимога про сплату 3% відсотків річних від простроченої суми на підставі ст. 625 ЦК України. Наявність простроченого боргу позивачем обґрунтовується видачею ТОВ «Укрпромбанк» (правонаступником якого є позивач) для ОСОБА_2 кредиту у розмірі 76 000 євро на підставі кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року. Вимоги до поручителя обґрунтовує позивач договором поруки №47/Zпop-08-1 від 20 березня 2008 року.

Такі обґрунтування не відповідають ні первинним документам, ні фактичним обставинам справи. Зокрема кредитний договір №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року було укладено між ТОВ «Укрпромбанк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Тобто зобов`язання по вказаному договору має ОСОБА_2 лише як підприємець. Вимога щодо зобов`язань по кредитному договору №47СМБ-АПЗ від 30 березня 2008 року підлягає розгляду в господарському суді.

30 червня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив провадження у справі закрити, оскільки даний спір розглядається в господарському суді.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просив справу розглядати у всіх судових засіданнях без присутності представника позивача на підстав наявних доказів та матеріалів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Як слідує з Кредитного договору №47СМБ-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 20 березня 2008 року він укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Додатковий договір №1 до Кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 21 квітня 2008 року, Додатковий договір №2 до Кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 07 травня 2008 року, Договір №3 про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 02 червня 2008 року, Додатковий договір №4 про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 23 жовтня 2008 року, Додатковий договір №5 до Кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 13 жовтня 2009 року, укладені між тими самими особами.

На забезпечення виконання зобов`язань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 за Кредитним договором №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року того ж числа укладений Договір поруки №47/Zпop-08-1 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», як кредитором, ОСОБА_1 , як поручителем, та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , як боржником. Між тими самими особами укладено і Додатковий договір №1 до Договору поруки №47/Zпop-08-1 від 20 березня 2008 року.

13 червня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національним банком України укладено Договір про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, з яким Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» передано (відступлено) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», а останнім набуто право вимоги, зокрема за Кредитним договором №47СМБ-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 20 березня 2008 року та Договором поруки №47/Zпop-08-1 від 20 березня 2008 року.

31 серпня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» укладено Договір №2302/К/3 про відступлення прав вимоги, з яким Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а останнім набуто право вимоги, зокрема за Кредитним договором №47СМБ-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 20 березня 2008 року та Договором поруки №47/Zпop-08-1 від 20 березня 2008 року.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказує, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору №47СМБ-АПЗ від 20 березня 2008 року, а відтак у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення солідарно 3% річних в сумі 69 903 грн. 78 коп. з позичальника та поручителя.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

З аналізу наведеної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та, 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Виходячи з аналізу предмета та підстав поданого позову, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», як кредитор, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , як позичальника за Кредитним договором №47СМБ-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 20 березня 2008 року, та до ОСОБА_1 , як поручителя за Договором поруки №47/Zпop-08-1 від 20 березня 2008 року, що укладений на забезпечення зобов`язання за Кредитним договором №47СМБ-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 20 березня 2008 року, про стягнення 3 відсотків річних в зв`язку з простроченням виконання зобов`язання.

Суд зауважує, що сторонами Кредитного договору №47СМБ-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії від 20 березня 2008 року є кредитодавець юридична особа та позичальник фізична особа - підприємець ОСОБА_2 .

Тобто між сторонами існує спір, що виник при виконанні правочину, укладеного між юридичною особою та фізичною особою підприємцем та спір щодо виконання правочину, укладеного для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридична особа та фізична особа підприємець, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи викладене, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18, від 19 березня 2019 року у справі №904/2530/18, від 19 березня 2019 року у справі №904/2529/18.

Положення пункту 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України пов`язують належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не з об`єднанням позовних вимог до боржника у забезпечувальному зобов`язанні з вимогами до боржника за основним зобов`язанням, а з тим, що сторонами основного зобов`язання мають бути юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Тому суд доходить висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищезазначені вимоги законодавства, суд роз`яснює сторонам, що даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст. 255, 260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 30 червня 2022 року.

Суддя О.О. Першко