Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Павицької Т.М., Миніч Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 295/10559/21 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Чішман Л.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 111 827, 77 грн та судові витрати в розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.08.2019 ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся в банк, у зв`язку із чим підписав пропозицію на укладення Угоди про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 48 750,00 грн, а відповідач зобов`язався повертати кредит, в порядку та на умовах, передбачених договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав кредит проте, у порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконав та в результаті чого станом на 07.07.2021 утворилась заборгованість у розмірі 111 827,77 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту 73 860, 04 грн, по відсоткам 118,74 грн, по простроченому тілу кредиту 35 000 грн. Позивач вказав, що у зв`язку із систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, Банком нараховано на підставі ст. 550 ЦК України неустойку у розмірі 2848,16 грн.

Виходячи із наведеного, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 05.08.2019 року у розмірі 111 827,77 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у повному обсязі у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що твердження суду про те, що розмір заборгованості по кредиту становить 111 827, 77 грн є передчасним, оскільки він не має жодної заборгованості по кредиту. Зазначає, що тіло кредиту становить 48 750 грн строком на 12 місяців, в свою чергу Банк намагається стягнути тіло кредиту в сумі 108 860, 87 грн, що є явно протиправним. Більше того, строк кредитування сторонами визначено 12 місяців, а тому поняття строкового боргу по тілу кредиту, на його думку, застосовуватися не може, а тому строкова сума боргу в розмірі 35 000, 83 грн не може існувати. Також вказує, що Банк подав докази (виписку по його рахунку) із порушенням встановлених законом строків, а тому суд в силу приписів ч. 8 ст. 83 не повинен їх брати до розгляду. Також вважає, що подані Банком виписки по рахунку не є первинним банківським документом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05.08.2019 АТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом підписання оферти на укладення угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії та анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», а також паспорт споживчого кредиту (а.с.5, 6).

Із паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторони погодили такі умови кредитування: сума/ліміт кредиту 48 750,00 грн; мета отримання кредиту споживчі цілі; строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк та умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту 200 000,00 грн; процентна ставка фіксована, 39,99 % річних (а.с. 7).

Згідно із розрахунком заборгованості станом на 07.07.2021 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 111 827,77 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 73 860,04 грн, заборгованість за відсотками 118,74 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 35 000,83 грн (а.с. 10).

Із виписки по рахунку за кредитною карткою ОСОБА_1 вбачається, що за період з 05.08.2019 року по 07.07.2021 року, встановлено, що 19.10.2020 року було збільшено кредитний ліміт до 91 500,00 грн (а.с. 50).

Пунктом 2.1. Анкети-заяви від 05.08.2019 передбачено, що ОСОБА_1 надав банку доручення на здійснення договірного списання коштів у визначених Договором випадках та порядку з будь-яких рахунків, що будуть відкриті ОСОБА_1 на підставі Договору, а у випадку відсутності або недостатності коштів на будь-якому з рахунків, що будуть відкриті на ім`я ОСОБА_1 на підставі Договору у валюті, що відповідає валюті зобов`язання (а.с. 6).

Судом першої інстанції встановлено, що випискою по рахунку підтверджується, що банком щомісячно здійснювалось списання процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим, виходячи зі змісту розрахунку, утворилась заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 35 000,83 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем не належним чином виконується зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим утворилась заборгованість, з метою захисту майнових прав та інтересів позивача та дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнувши з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 827,77 грн, з чого заборгованість за тілом кредиту 73 860,04 грн, заборгованість за відсотками 118,74 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту 35 000,83 грн, неустойка 2848,16 грн.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Положеннями ч. 1 ст. 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

За правилом ч. 1 ст. 643 ЦК України, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статтях 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, Банк свої зобов`язання по кредитному договору виконав, а ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 07.07.2021 утворилась заборгованість, що за розрахунком Банку становить 111 827, 77 грн, а саме: за кредитом 73 860, 04 грн, по відсоткам 118, 74 грн, за простроченим тілом кредиту 35000, 83 грн, неустойка 2848, 16 грн.

Враховуючи, що сторонами кредитного договору від 05.08.2019 узгоджено такі істотні умови споживчого кредиту, як тип і сума кредиту та процентна ставка за користування кредитними коштами, штраф (а.с. 7), тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність законних підстав для стягнення із відповідача заборгованості по кредитному договору у зазначеному вище розмірі.

Колегія суддів наголошує на тому, що позичальник, підписуючи Оферту на укладення угоди про надання кредиту, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахування вартості всіх супутніх послуг, анкету-заяву про акцепт, паспорт споживчого кредиту (а.с. 5-7) діяв добровільно, повністю усвідомлюючи наслідки своїх дій. Разом з тим, ОСОБА_1 за період з часу укладення кредитного договору від 05.08.2019 періодично сплачував кошти на його виконання, що підтверджується виписками по особових рахунках з (а.с. 45-65).

Крім того, подаючи відзив на позовну заяву та апеляційну скаргу ОСОБА_1 не заперечує факт отримання ним грошових коштів, а також ним не було спростовано надані банком документи й розрахунок заборгованості, як і не надано свого розрахунку заборгованості.

Колегія суддів зазначає, що факт отримання кредиту може бути доведено не лише бухгалтерськими документами, а й сукупністю інших доказів, зокрема: заявою про акцепт публічної пропозиції на укладання кредитного договору, кредитним договором з додатками до нього, розрахунком заборгованості, діями самого позичальника по внесенні коштів на визначений рахунок тощо.

Колегія суддів вважає, що підписавши оферту на укладання угоди про надання кредиту від 05.08.2019, анкету заяву про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 05.08.2019, паспорт споживчого кредиту від 05.08.2019 відповідач фактично погодився на запропоновані позивачем умови кредитного договору, отримав кредитні кошти і користувався ними, а тому вважає, що між сторонами виникли зобов`язання за кредитним договором.

Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 10) та виписками по картковому рахунку відповідача (а.с. 45-65).

При цьому у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості в розумінні положень статті 77 ЦПК України. Виписка по рахунку має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, про що обгрунтовано зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 щодо того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві про отримання послуг домовленості сторін по істотні умови кредиту та штрафні санкції, а тому Умови та Правила не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, не можуть бути враховані, оскільки відповідачем особисто підписана Анкета-Заява, паспорт споживчого кредиту, де зазначені умови кредитування, на які відповідач погодився.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що позивачем долучено до матеріалів справи виписки по рахунках відповідача поза межами встановленого законом строку, не заслуговують на увагу, оскільки такі докази були надані на спростування доводів позивача щодо незгоди його з розрахунком заборгованості за кредитом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді