РІШЕННЯ

іменем України

08 лютого 2022 рокуСправа №451/711/17
Провадження № 2/451/16/22

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.

з участю відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радехові в залі суду цивільну справу №451/711/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

29 травня 2017 року ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В позовній заяві зазначає, що її неповнолітній дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить квартира АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області 14 лютого 2005 року, зареєстроване в реєстрі за №281. Свідоцтво на спадщину зареєстроване в КП Червоноградське бюро технічної інвентаризації 04.03.2005 року, номер запису 702, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В 2003 році, ще за життя чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в квартирі поселився один з відповідачів ОСОБА_1 , пізніше до нього підселилися його дружина ОСОБА_2 та їх син ОСОБА_4 . Всі вони проживають в квартирі без реєстрації, яка належить на праві приватної власності неповнолітній дочці позивача. Позивач неодноразово просила відповідачів виселитися з квартири, оскільки вони незаконно вселилися в чужу квартиру, не сплачують орендної плати, тобто заволоділи квартирою, яка їм не належить. Вважаючи себе її власником, відповідачі без дозволу проводять ремонт квартири і сплачують комунальні послуги, так як вважають її своєю власністю. Позивач неодноразово зверталася у виконком Лопатинської селищної ради із заявою про вжиття заходів до відповідачів, але отримувала відповідь, що це питання вирішується в порядку цивільного судочинства. Таку ж саму відповідь 17 квітня 2017 року позивач отримала з Радехівського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області. Вважає, що відповідачі незаконно заволоділи квартирою АДРЕСА_1 , яка належить її неповнолітній дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даний час позивач має намір вселитися разом з неповнолітньою дочкою в цю квартиру, а тому за вирішенням даного питання змушена звернутися в суд. Просить винести рішення, яким зобов`язати відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повернути квартиру АДРЕСА_1 , яку вони незаконно захопили, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та виселитися з неї (Т.1, а.с.2-3).

19 листопада 2018 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (Т.1, а.с.82).

З свідоцтва про народження ОСОБА_3 вбачається, що 25.08.2020 року вона стала повнолітньою, відповідно з цього моменту набула повної цивільної дієздатності, у зв`язку з чим має право представляти свої інтереси в суді та користуватися усіма правами та обов`язками позивача по даній справі (Т.1, а.с.13).

Частина 3 статті 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує (Т.2, а.с.17,18).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі, просила суд завершувати розгляд справи та прийняти її зустрічний позов, який суду не подала, зобов"язати позивача сплатити їй 200 тисяч гривень компенсації за ремонт квартири, тоді вона повернене їй документи на квартиру, щоб вона оформляла право власності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав думку ОСОБА_2 .

Окрім цього, відповідач ОСОБА_1 в своїх поясненнях в процесі розгляду справи зазначив, що купив квартиру в ОСОБА_6 в 2002 році за 300 доларів. Вони з дружиною продали хату в селі і за ці гроші зробили ремонт. ОСОБА_5 взнала, що зроблений ремонт і прийшла забирати квартиру в 2017 році. Він є хворий пенсіонер, іншого житла на проживання немає та вважає, що позивачка зобов`язана сплатити йому 200 000 тисяч гривень протягом 6 місяців за ремонт квартири, щоб він зміг купити інше житло, та як доказ представив фотографії квартири (Т.1, а.с.198-208).

Зустрічний позов відповідачами в процесі розгляду справи не заявлявся.

Заслухавши заперечення відповідачів, дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 21.08.2002 року, її діти - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії паспорта, серії НОМЕР_1 , виданого 24 жовтня 2002 року (Т.1, а.с.4-5).

ОСОБА_6 був одружений з ОСОБА_5 21.08.2002 року, відповідно до свідоцтва про одруження, серії НОМЕР_2 (Т.1,а.с.118).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками її є ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 16 грудня 2004 року (Т.1, а.с.13).

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_4 від 06.06.2003 року (Т.1, а.с.10).

Після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем належного йому майна є ОСОБА_3 - дочка, 2002 року народження, спадкове майно складається із: квартири АДРЕСА_1 , загальна площа квартири 53,9 кв.м., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2005 року (Т.1, а.с.11).

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2005 року, квартира в АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2005 року, зареєстровано за ОСОБА_3 (Т.1, а.с.12,27,32).

Лопатинська селищна рада повідомила ОСОБА_5 про те, що гр. ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 в квартирі, яка належить дочці позивача, право на проживання в ній немає та жодних документів на неї також. Позивачу рекомендовано звернутися в суд в порядку цивільного судочинства (Т.1,а.с.8).

Повідомленням НП України у Львівській області гр. ОСОБА_5 рекомендовано з приводу того, що ОСОБА_1 незаконно займає житлову площу, що в АДРЕСА_1 , яка належить її дочці, звернутися в суд в порядку цивільного судочинства (Т.1, а.с.9).

Відповідно до Договору найму жилого приміщення від 12.08.2002 року, ОСОБА_6 як власник жилого приміщення, передав ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 жиле приміщення, яке знаходиться в АДРЕСА_3 загальною площею 53,9 кв.м., житлова площа була здана в найм на постійній основі до закінчення оформлення документації на купівлю-продаж (Т.1, а.с.23).

ОСОБА_6 належало на підставі реєстраційних посвідчень від 14 червня 2002 року, серії БТІ 009299 та 009298 по 1/3 частини спірної квартири в АДРЕСА_3 , отже на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.03.2002 року, ОСОБА_6 належало 2/3 спірної квартири, інша частка належала на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 16 вересня 1997 року (Т.1, а.с.24-26,33,35).

Згідно даних технічного паспорта кв. АДРЕСА_1 від 14.06.2002 року, вартість квартири складає 7045 грн. (Т.1, а.с.28-31).

Як вбачається із розписки, засвідченої 16.08.2001 року секретарем Виконкому Лопатинської селищної ради, ОСОБА_6 , одержав від гр. ОСОБА_1 гроші в сумі 250 грн. 16.08.2001 року попередньо, за продаж квартири по АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.34).

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7 , який являється рідним братом ОСОБА_3 , конфлікти з відповідачами по справі щодо спірної квартири є постійними, при неодноразовій спробі обговорити із квартирантом питання по справі, а саме його перебування у квартирі, виникали скандали. Батько відповідачам квартири не продавав, і грошей їхній сім`ї від відповідачів не надходило. Врегулювати спір в досудовому порядку з відповідачами не вдається (Т.1, а.с.40).

З пояснень ОСОБА_4 від 10.11.2020 року, вбачається, що його батько ОСОБА_1 в 2002 році купив квартиру в АДРЕСА_3 у ОСОБА_6 . Передав документи права власності на квартиру ОСОБА_1 та отримав кошти в присутності свідка. Однак ОСОБА_6 загинув, так і не переоформивши права власності в нотаріуса. Свідок, а саме ОСОБА_8 , яка запропонувала ОСОБА_1 купити дане спірне помешкання, померла. Звертає увагу, що ОСОБА_5 здійснила наклеп на його батька ОСОБА_1 шляхом звинувачення останнього в викраденні документів на квартиру в ОСОБА_6 . Також повідомив, що ОСОБА_3 вже є повнолітньою (Т.1, а.с.163-166, 170-171).

Як вбачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_9 від 11.12.2020 року, який повідомив, що знаходиться на заробітках біля Києва та немає можливості з`явитися в судове засідання. Вони з покійним ОСОБА_6 були друзями та працювали разом. Одного дня після роботи ОСОБА_6 повідомив йому, що продав квартиру в Лопатині. Валентина, яка подала до суду позов, запропонувала купити йому цю квартиру, на що він здивувався, адже така вже продана (Т.1, а.с.168-169).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що у 2002 році він працював із ОСОБА_6 в смт.Берестечко Волинської області, виконували різні роботи. Він йому повідомляв, що має намір продати квартиру, згодом повідомив, що її продав, проте не повідомив кому саме і за яку ціну. ОСОБА_6 загинув у 2003 році (а.с.183,188-192 том І).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що йому стало відомо про загибель ОСОБА_6 , з його слів відомо, що він у 2002-2003 роках продав занедбану квартиру за 300 доларів США, кому саме йому не було відомо (а.с.184,188-192 том І).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №63322937 від 27.01.2021 року, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , була відкрита спадкова справа №3822682, номер у нотаріуса 468/2004 Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області та видано свідоцтво про право на спадщину, серії ВВТ №882115 від 14.02.2005 року, номер в реєстрі 281 (Т.1, а.с.196).

З матеріалів спадкової справи №468/2004 заведеної 30 грудня 2004 року Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що ОСОБА_5 , в інтересах дочки померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_3 , звернулася з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої Радехівською державною нотаріальною конторою Львівської області була заведена спадкова справа №468/2004, та видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серії ВВТ №882115 від 14.02.2005 року, номер в реєстрі 281, згідно якого спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 , є його дочка ОСОБА_3 , 2002 року народження (Т.1, а.с.234-251).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння.

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні цього права упродовж всього часу тривання правопорушення (ВП ВС, № 653/1096/16-ц, 04.07.18).

Позивачем на підтвердження права власності на спірне майно надано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2005 року, а саме на квартиру в АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2005 року, після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1, а.с.12).

Покликання відповідачів про виникнення у ОСОБА_1 права власності на квартиру на підставі розписки засвідченої 16.08.2001 року секретарем Виконкому Лопатинської селищної ради, де вказано, що ОСОБА_6 , одержав від ОСОБА_1 , гроші в сумі 250 грн. 16.08.2001 року, попередньо за продаж квартири по АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.34), спростовується наданими доказами, оскільки розписка від 16.08.2001 р. була надана перед виникненням у ОСОБА_6 права власності на 2/3 частки квартири, відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.03.2002 року (Т.1, а.с.33,35). Крім того, дана розписка не може свідчити про укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, через недотримання форми правочину.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, у відповідності до пунктів 1,2 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши показання свідків, дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що позивачем підтверджено свої доводи відповідними доказами, які є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідачів стягнути судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-13,81,82,83,141,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.203,215,321,387 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

позов ОСОБА_3 задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , квартиру АДРЕСА_1 та повернути її ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителів АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , жительки АДРЕСА_4 судовий збір в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 лютого 2022 року.