Справа № 188/218/21
Провадження № 2/188/37/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

справа №188/218/21

позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК

відповідач: ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ "ПРИВАТБАНК" подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями в розмірі 25072.55 грн.

В обґрунтування позову зазначено, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банковських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету -заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 15.03.2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом в наслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідач та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.03.2019 підписали Додаткову угоду.

Позивач вважає, що відповідно до укладеної Додаткової угоди від 07.03.2019 Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазаначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди.

Відповідно п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме: в разі належного виконання Клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п 1.5 Угоди вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачене п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання Клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються.

Відповідно до п. 1.7 в разі порушення Клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазаначено п. 1.7.2 Угоди.

При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 15.12.2020 року має заборгованість 25072.55 грн., яка складається з наступного:

- 1135.11 грн. - заборгованість за кредитом;

- 516.31 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 0.00 грн. - заборгованість за комісією;

- 23421.13 грн. - заборгованість за пенею;

Розрахунок суми заборгованості додається (розрахунок заборгованості відображено з моменту підписання Додаткової угоди.)

Позивач просить стягнути суму заборгованості та судовий збір з відповідача.

В судове засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримано, просить стягнути заборгованість та судові витрати.

Відповідач в судове засідання надав докази сплати заборгованості і заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнала.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

У відповідність ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та відповідачем на підставі підписаної Анкети -заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 15.03.2011 року, отримано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В заяві не зазначено ні умови кредитування ні розмір встановленого кредиту.

Відповідно до наданих відповідачем доказів, заборгованість за отриманим кредитом, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 15.03.2011 року, з відповідача, рішенням Петропавлівського районного суду від 28.11.2017 року по справі 188/1538/17, стягнуто заборгованість в розмірі 11705 (одинадцять тисяч сімсот п`ять) грн. 99 коп., яка складається з наступного:

118,71 грн.- тіло кредиту;

4511,33 грн. -нараховано відсотків за користування кредитом;

6042,33 грн. - нараховано пені,

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500, 00 грн. та штраф (процентна складова) -533,62 грн., та судовий збір в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Судом встановлено, заборгованість відповідача позивачу за договором №б/н від 15.03.2011 року стягнута в повному обсязі рішенням Петропавлівського районного суду від 28.11.2017 року справа №188/1538/17 провадження №2188/702/2017 .

Нарахування заборгованості, яка складається з наступного:

- 1135.11 грн. - заборгованість за кредитом;

- 516.31 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 23421.13 грн. - заборгованість за пенею

за договором, по якому стягнута заборгованість за рішенням суду є неправомірною.

Крім того, позивач звернувся до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду та 07.08.2018 року постановою державного виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №188/1538/17 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 11705.99 та судовий збір в сумі 1600 грн.

З 12.10.2018 року по 15.03.2019 року із заробітної плати відповідача було стягнуто заборгованість в розмірі 5006.54 грн., а виконавче провадження закрите за заявою стягувача.

Суд приходить до висновку, підстави для нарахування відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафів, після рішення суду за кредитним договором №б/н від 15.03.2011 року у відповідача відсутні.

Зазначений висновок суду відповідає і положенням викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Відповідно до пункту 91 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Не зважаючи на належне примусове виконання рішення, втративши право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, стягнувши з відповідача рішенням суду частково заборгованість, позивач направляє відповідачу лист за договором №б/н від 15.03.2011 року про заборгованість станом на 14.01.2019 року в розмірі 35977.18 грн., укладає з відповідачем 07.03.2019 року додаткову угоду за договором від 15.03.2011 року зазначивши номер кредитного договору SAMDN7161 та суму заборгованості в розмірі 39233.48 грн. і строк повернення кредиту 25.09.2019 року.

Крім того, судом встановлено, відповідач в позові не зазначає номер кредитного договору, зазначений в додатковій угоді як № SAMDN7161

Відповідно до всіх первинних документів, поданих позовів і прийнятого рішення спірний договір зазначається як договір №б/н від 15.03.2011 року.

Квитанціями (а.с.72-73) підтверджується, що відповідач після винесеного Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області рішення від 28.11.2017 року, сплатила на рахунок АТ КБ «Приватбанку» заборгованість у розмірі 24069.70 грн., відповідно до квитанцій на суму:

500.00 грн. від 25.04.2019 року;

1900.00 грн. від 25.04.2019 року;

1000.00 грн. від 25.05.2019 року;

1400.00 грн. від 06.07.2019 року;

1000.00 грн. від 19.07.2019 року;

1400.00 грн. від 05.07.2019 року;

2538.91 грн. від 07.03.2019 року;

14330.79грн. від 07.03.2019 року,

що значно перевищує розмір стягнутої за рішенням суду заборгованості.

Судом також встановлено, ОСОБА_3 , маючи заборгованість за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2017 року в розмірі 11705 (одинадцять тисяч сімсот п`ять) грн. 99 коп. та обов`язок сплатити на користь позивача судовий збір в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., особисто сплатила на підставі додаткової угоди позивачу відповідно до наданих квитанцій, за період з 07.03.2019 року до 19.07.2019 рік кошти в розмірі 24069.70 грн.

Крім того, відповідач в письмових поясненнях зазначила, що працівник банку повідомив їй про необхідність погашення заборгованості в сумі 39233,48 грн.

Для погашення заборгованості їй запропонували укласти угоду до договору про погашення суми боргу за реструктуризацією, а якщо вона не погодиться, то сума боргу буде зростати постійно.

Відповідач зазначила, що злякавшись наростання заборгованості, будучи юридично неосвіченою людиною, повіривши на слово працівникові банку вона погодилась на усі додаткової угоди.

07 березня 2019 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено додаткову угоду до Договору №SAMDN7161 щодо внесення коштів на погашення існуючої заборгованості

Одразу після підписання угоди, нею на рахунок банку було сплачено грошові кошти в сумі - 2528,91 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 190307В1ТТ614434OAMG від 07.03.2019.

Починаючи з березня 2019 року по липень 2019 року нею через термінал ПриватБанку були сплачені грошові кошти в сумі 24059,64 грн.

Починаючи з жовтня 2018 року по липень 2019 року на рахунок «ПриватБанку» відповідачем були перераховані грошові кошти в рахунок погашення заборгованості в розмірі 29066,18 грн., хоча за рішенням суду від 28 листопада 2017 відповідача було зобов`язано виплатити на користь ПриватБанку заборгованість в розмірі 11705 грн.99 коп. та судовий збір в сумі 1600,00 грн., а загалом 13305,99 проте на теперішній час, ОСОБА_3 .

Що стосується укладеної Додаткової угоди від 07.03.2019 р., то вона має ознаки недійсного правочину , так як ґрунтується на заборгованості, яка вже стягнена за рішенням суду з відповідача, тому позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції, пеня та відсотки , як зазначив представник банку у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду від 28.11.2017 року.

Тобто недійсність правочину зумовлюється наявністю недоліків його складових елементів: незаконність змісту правочину, недотримання форми, невідповідність дефекту суб`єктного складу, невідповідність волевиявлення внутрішній волі.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Надана позивачем Додаткова угода до Договору №SAMDN7161 від 07.03.2019 року належним чином не посвідчена, не скріплена печаткою юридичної особи, відповідно до наданих документів Договір №SAMDN7161 відсутній, а при укладанні Додаткової угоди посилання повинно бути на номер і дату Договору, до якого вона укладається.

Враховуючи зазначене існують ознаки кримінального правопорушення з боку посадових осіб сторони позивача.

Стороною відповідача зустрічного позову про визнання Додаткової угоди від 07.03.2019 р недійсною та повернення зайво сплачених нею коштів на рахунки відповідача не заявлено, але за відповідачем залишається право захисту її прав в установленому законом порядку.

Відповідно до належним чином наданих відповідачем письмових доказів позивач вже стягнув заборгованість за даним кредитним договором з відповідача за рішенням суду.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.03.2019 року виконавчий лист №188/1538/17 виданий 18.05.2018 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника, скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки встановлені договором чи законом.

Тобто, з відповідачем в повному обсязі сплачено заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по процентам, за користування кредитом і штрафні санкції не тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.526 ЦК України виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що рішенням суду про стягнення з відповідача в повному обсязі заборгованості по кредитному договору № б/н від 15.03.2011 договірні зобов`язання між позивачем та відповідачем припинені, а при примусовому виконанні зазначеного рішення суду і нарахуванні відсотків до повного погашення заборгованості, позивач, в данному випадку, має керуватись Законом України «Про виконавче провадження» та ст.625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості рішенням суду вже задоволені, заборгованість стягнута.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 13листопада 2019 року у справі № 335/70/14-ц , у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки встановлені договором чи законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, судові витрати при подачі позову сплачені позивачем у розмірі 2270.00 грн., суд вважає відшкодуванню також не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір

покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до Постанови ВП ВС від 28.02.2018 року по справі № 444/9519/12, керуючись ст,526, 527, 549-552, 553-554, 623,1048-1050,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна