У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Сенюти В.О.

при секретарі: Сінєльніковій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 26 вересня 2003 року по цивільній справі № 2-5499/03, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про розстрочення виконання рішення суду в порядку ст. 435 ЦПК України.

Подану заяву обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа № 2-5499 від 26.09.2003 року виданого Деснянським районним судом м. Києва відкрито виконавче провадження № 5502236 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку, починаючи з 19.09.2003 року і до досягнення повноліття дитиною. Згідно розрахунку державного виконавця станом на липень 2021 року заборгованість становить 167960,11 грн. Заборгованість виникла через відсутність регулярного доходу. На даний час аліменти сплачує щомісячно по 3000 грн., проте відсутня фінансова можливість сплатити заборгованість, що виникла. На утриманні заявника перебуває двоє неповнолітніх дітей, мама пенсійного віку, у власності має Ѕ частину квартири, яка є єдиним житлом заявника. На підставі викладеного заявник просить розстрочити виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26.09.2003 року строком на 32 місяці з дня винесення ухвали.

ОСОБА_2 подала до суду заперечення на заяву про розстрочення виконання рішення суду. Вважає заяву ОСОБА_1 надуманою, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Заявником не надано доказів наявності обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, заява про розстрочення виконання рішення суду подана через 4 роки після досягнення дитиною повноліття, а рішення суду є виконаним, шляхом проведення електронних торгів та передачею майна стягувачу в рахунок погашення боргу.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва від заявника надійшла відповідь на відзив, відповідно до прохальної частини - заявник просив відкласти розгляд справи на іншу дату, не раніше серпня місяця 2022 року. Проте суд вказану заяву до уваги не приймає, оскільки заявником не вказано про поважність причин неможливості прибути в судове засідання, докази перебування представника заявника за кордоном до заяви долучено не було.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, просила у її задоволенні відмовити.

Представник Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проти задоволення заяви заперечувала. Пояснила, що боржник про відкриття виконавчого провадження був обізнаний, рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини не виконує, а запропонований заявником строк розстрочення виконання рішення суду перевищує 1 рік.

Вислухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника Деснянського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вивчивши матеріали виконавчого провадження №5502236, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що у справі № 2-5499/2003 Деснянським районним судом м. Києва 26.09.2003 року винесена постанова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.09.2003 року до повноліття дитини.

26.09.2003 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-5499/2003.

16.10.2003 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 5502236.

Стягувач аліментів змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу 14.04.2007 року.

22.01.2017 року старшим державним виконавцем Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження.

24.05.2019 року постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-5499 від 26.09.2003 року.

' Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.01.2022 року загальний розмір заборгованості становить 159810,11 грн.

26.01.2022 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про передачу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 стягувачу ОСОБА_2 у рахунок погашення боргу.

Відповідно до акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 29.01.2022 року, передано у власність майно - 1/2 частини двокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 .

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою в порядку ст.. 435 ЦПК України про розстрочення виконання рішення суду, оскільки кошти для сплати заборгованості по аліментам відсутні, на його утриманні перебуває двоє дітей та мати пенсійного віку.

Положеннями ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба або приватні виконавці, як органи примусового виконання, зобов`язані прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положення ч. 4 ст. 435 ЦПК України регламентує, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року №14 роз`яснено, що суд у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання повинен мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, Верховний Суд України не дає чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України заявник не надав доказів, що підтверджують наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду передбачених ч. 4 ст. 435 ЦПК України.

Надану копію пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_6 суд до уваги не приймає, оскільки з наданого документу неможливо встановити родинні відносини між заявником та ОСОБА_6 та перебування останньої на утриманні ОСОБА_1 .

Копії свідоцтв про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками яких є ОСОБА_1 та ОСОБА_9 суд приймає критично. З розрахунку заборгованості від 13.01.2022 року вбачається, що у період з липня 2003 року по січень 2008 року (тобто до народження дітей) боржником сплачено лише 170 грн.

Надана заявником копія свідоцтва про право власності на житло від 07.07.2008 року суд до уваги не приймає, оскільки не є належним та достатнім доказом наявності у заявника єдиного житла.

Крім того, вимога заявника про розстрочення виконання рішення Деснянського районного суд м. Києва від 26.09.2003 року на 32 місяці суперечить положенню ч. 5 ст. 435 ЦПК України.

Враховуючи те, що заявник не надав доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується заява про розстрочення виконання рішення суду, а також обставини, що наводить заявник в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм закону, на думку суду, не є істотними та достатніми для задоволення заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. 435 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду від 26 вересня 2003 року по цивільній справі № 2-5499/03 - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.О.Сенюта