Справа № 357/70/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Кривенко О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, третя особа: директор Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області Кіккас Віктор Едгардович про визнання незаконним і скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та відшкодування заробітку за час незаконного відсторонення,-
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Судовим рішенням ухвалено: визнати незаконним та скасувати Наказ №12 від 06.12.2021 року, виданий директором Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ; стягнути з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу відсторонення 09 грудня 2021 року до часу фактичного виконання цього судового рішення, обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року; стягнути з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області в дохід держави судовий збір в сумі 908 грн.00 коп.; в решті позову - відмовити.

Вказане рішення суду набрало законної сили 17.03.2022 року

Від позивача ОСОБА_1 23.06.2022 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, мотивована тим, що при винесені рішення суду за наслідками розгляду його позову, судом не вирішено питання про чітко визначену суму боргу, присудженої до стягнення, а відповідач в добровільному порядку не здійснив розрахунок і відшкодування грошових коштів, тому існує необхідність ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу відсторонення 09 грудня 2021 року по 28.02.2022 року включно, в сумі 37461,55 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного.

Згідно статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дійсно, як вбачається з порушеного стороною питання, суд ухвалюючи рішення по зазначеній справі та вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, що, як зазначив позивача, ускладнює виконання даного судового рішення.

За правилами частини 3 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При цьому відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним.

Пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно пункту 8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно до наданого розрахунку позивача, його середньоденна заробітна плата становить 846,11 грн. Час вимушеного прогулу з 09.12.2021 року по 28.02.2022 року складає 55 робочих днів (з 01.03.2022р. позивач допущений до роботи), таким чином нарахована заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 46536,09 грн. Дохід за вирахуванням всіх утримань становить 37461,55 грн., що позивач і просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 надала до суду заперечення, з яких вбачається, що позивач здійснив помилковий розрахунок, оскільки бере до уваги заробітну плату за листопад з врахуванням одноразової виплати 5500,00 грн (матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік), що не повинно враховуватися при обчисленні середньої заробітної плати згідно п.п. «б» п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100. Окрім того, зазначає, що робота позивача у жовтні-листопаді обліковувалась погодинно, з урахуванням нічних змін, а тому необхідно визначати середню кількість годин в залежності від фактичної кількості відпрацьованих годин, як: 192 годин у жовтні + 168 год. у листопаді = 360 год. Відповідач наводить свій розрахунок, з якого вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 667,48 грн (15470,15+14566,50 *8 год. роб. день /192 год.+168 год.), а тому середня заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 667,48 грн. * 55 днів = 36711,40 грн, а з вирахуванням податку та військового збору дана сума становить 29552,68 грн. З урахуванням своєї позиції під час розгляду справи по суті, представник відповідача вказує, що заява ОСОБА_1 є безпідставною і такою, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень статей 12 і 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Для належного обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача ОСОБА_1 необхідно помножити його середньоденний заробіток за два місяці, які передували незаконному звільненню, на кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу.

Так, за останні два календарних місяці, що передували звільненню позивача, йому була нарахована заробітна плата за жовтень 2021 року у розмірі 15470 грн. 15 коп., за листопад 2021 року - 20066 грн. 50 коп.

Суд враховує, що представником відповідача наданий розрахунок, вчинений головним бухгалтером Іщенко О., з якого вбачається, що ОСОБА_1 було нараховано в листопаді одноразову виплату у розмірі 5500,00 грн., яка відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100 не враховується при обчисленні середньої заробітної плати, а також, суду надано табель обліку використаного робочого часу за жовтень-листопад 2021 року.

А тому середньоденна заробітна плата складає 15470,15 (заробітна плата за жовтень)+14566,50 (заробітна плата за листопад без врахування одноразової виплати) * 8 год. (робочий день) /192 відпрацьованих годин за жовтень + 168 відпрацьованих годин за листопад = 667,48 грн.

Період відсторонення з 09.12.2021 року по 28.02.2022 року складає 55 робочих днів, а тому заробітна плата за час відсторонення складає 36711,40 грн. (667,48*55 днів)

Відтак сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню із Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області на користь позивача, підлягає задоволенню у розмірі 36711,40 грн. Судом визначається сума без утримання податків й інших обов`язкових платежів.

Керуючись статтями 10,12,13,81,89,258-259,263-265, 270 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Стягнути з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, із 09.12.2021 року по 28.02.2022 року у розмірі 36711 гривень 40 копійок (тридцять шість тисяч сімсот одинадцять гривень сорок копійок), без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяО. Я. Ярмола