ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1857/20 Номер провадження 22-ц/814/1470/22Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника відповідача, ОСОБА_1 , адвоката Бойченко Г.В., на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Горішньоплавнівський МВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У позовній заяві позивач вказує, що судовим наказом від 25.05.2020 у справі № 534/137/20 було задоволено заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину; аліменти стягувати починаючи з 29 січня 2020 року до досягнення дітьми повноліття щомісячно.

Судовий наказ знаходиться на виконанні в Горішньоплавнівському міському ВДВС. ОСОБА_1 не сплачував аліменти, тому виникла заборгованість по сплаті аліментів, що становить 53 517,20 грн, згідно з довідкою-розрахунком Горішньоплавнівського ВДВС від 01.12.2020 № 14037.

Позивач зазначала, що, відповідно до вимог ст. 196 СК України, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 % заборгованості, а тому прохала стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2020 по 04.12.2020 в сумі 53 517,20 грн, хоча відповідно до доданого до позову розрахунку загальна сума пені за прострочення сплати аліментів складає 75 926,36 грн.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 53 517,20 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908,00 грн судового збору.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохав рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказував, що місцевим судом не було враховано, що станом на 01.02.2020 судового рішення про стягнення аліментів не існувало. Судовий наказ був виданий лише 25.02.2020 року. Про існування судового наказу він дізнався лише 29.01.2021 року.

Зазначав, що судовий наказ до виконання був звернутий лише у березні 2020 року та стягувач, ОСОБА_2 , в заяві про пред`явлення виконавчого листа до виконання свідомо не зазначила місце його роботи, хоча їй достовірно були відомі ці відомості.

Вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам не відповідає його фактичним доходам. Так, заборгованість йому була нарахована виходячи із середнього заробітку по регіону, однак, оскільки він працевлаштований, розмір заборгованості по аліментам є іншим.

Зазначив, що місцевим судом не було враховано факт відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судовим наказом Комсомольського міського суду Полтавської області № 534/137/20 від 25.02.2020 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину. Аліменти призначено до стягнення починаючи з 29 січня 2020 року до досягнення дітьми повноліття щомісячно. (а.с. 5)

Згідно з розрахунком, проведеним державним виконавцем Горішньоплавнівського міського відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей за період з 29.01.2020 по 01.12.2020 складає 53 517,20 грн. (а.с. 4)

З розрахунку вбачається, що у вказаний період ОСОБА_1 взагалі не сплачував аліменти на утримання дітей.

Враховуючи те, що відповідачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не спростований, доказів його недостовірності не надано, виходячи із правової позиції Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, суд першої інстанції взяв до уваги розрахунок, наданий позивачем, відповідно до якого неустойка (пеня) становить: січень 566,41 грн, лютий 14 879,99 грн, березень 13 226,66 грн, квітень 11 626,66 грн, травень 9 973,33 грн, червень 8 373,33 грн, липень 6 720,00 грн, серпень 5 066,66 грн, вересень 3 466,66 грн, жовтень 1 813,33 грн, листопад 213,33 грн.

При цьому, до проведеного розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції застосовував положення ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якого, сума пені не може бути більшою, ніж 100% заборгованості по аліментам, яка, згідно з довідкою № 14037 від 01.12.2020 за період з 29.01.2020 по 01.12.2020 становить 53 517,20 грн.

Оскільки ОСОБА_1 був обізнаний про рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дітей, знав про свій обов`язок сплати аліментів, доказів того, що відповідач не міг сплачувати аліменти та те, що заборгованість по аліментам утворилася з неналежних від нього причин, суду не надано. Отже, в діях відповідача наявна винна поведінка, що призвела до виникнення заборгованості по аліментах.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені, що підлягає стягненню, не може бути більшим 100 % заборгованості, максимально враховуючи інтереси дитини, місцевий суд, керуючись принципом регулювання сімейних відносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, тому стягнув з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 53 517 грн. 20 коп.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, в разі несплати аліментів у поточному місяці, - з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19).

Враховуючи викладене, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 334/7702/16 (провадження № 61-42142св18).

В постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Місцевий суд вірно встановив, що ОСОБА_1 за судовим наказом зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, оскільки обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не знав про існування судового наказу та про існування відкритого виконавчого провадження не підтверджені належними доказами, та не спростовують презумпцію його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

Зокрема, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження факу неналежного повідомлення його судом про винесення судового наказу (не надіслання судом на його адресу копії судового наказу або неотримання ним надісланої судом копії судового наказу); так само як і не надано жодного доказу на підтвердження факу неналежного повідомлення його державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з поданого позову позивач прохала стягнути аліменти на утримання дітей за період з 01 лютого 2020 року по 04 грудня 2020 року, вказуючи, що у відповідності із розрахунком заборгованості станом на 04 грудня 2020 року розмір заборгованості по аліментах становить 53 517, 20 грн, а розмір пені за цей період обраховано в сумі 75 926, 36 грн.

Заперечуючи проти наявності заборгованості в сумі 53 517,20 грн, скаржником надано новий розрахунок, складений державним виконавцем 25.04.2022 року, у відповідності з яким визначено, що заборгованість зі сплати аліментів, включаючи листопад 2020 року становила 44 185,64 грн.

З грудня 2020 року відповідачем щомісячно сплачуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей в належних розмірах, в тому числі, і на погашення заборгованості. Станом на 01.04.2022 року заборгованість зі сплати аліментів становить 13 135,82 грн.

Враховуючи вимоги статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вимоги статті 12 ЦПК України, апеляційний суд, враховуючи що розгляд справи в місцевому суді відбувався без участі відповідача, вважає за необхідне прийняти та дослідити нові докази, подані відповідачем.

Встановлюючи розмір заборгованості зі сплати аліментів та порядок обрахування розміру неустойки (пені) необхідно врахувати, що у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Встановлене частиною 1 статті 196 СК України правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Зазначені висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), у зв`язку із чим відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Крім того, при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України.

Так, Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.

Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Доводи апеляційної скарги та розрахунок обрахування розміру пені, проведені апелянтом, не відповідають зазначеним вище правовим позиціям та нормам матеріального права.

Разом з тим, формула обрахунку розміру пені проведена позивачем є вірною. (а.с. 3)

З матеріалів справи вбачається, що станом на час пред`явлення позову відповідач аліменти не сплачував, тому розмір заборгованості необхідно обраховувати за період з січня 2020 року по листопад 2020 року включно.

Розмір заборгованості зі сплати аліментів в цей період складає 44 185,64 грн. (довідка державного виконавця від 25.04.2022 року).

Тому, саме такий максимальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів в межах заявлених позовних вимог і періоду підлягає стягненню з відповідача.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростували.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням встановлених судом апеляційної інстанції обставин, рішення місцевого суду підлягає зміні в частині суми стягнення, а саме зменшення розміру пені з 53 517,20 грн. до 44 185,64 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

При зверненні до суду із вказаним позовом позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Сума судового збору, що підлягала сплаті за подачу позову, становила 840,80 грн. станом на 1 січня 2020 року, у якому було подано позов.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (на 83%), з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 697,86 грн.

Апеляційна скарга відповідача задоволена на 17%, а тому судовий збір, сплачений відповідачем за подачу апеляційної скарги (1 362, грн) підлягає компенсації на його користь пропорційно у сумі 231,54 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Здійснюючи взаємозалік, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 466,32 грн (із розрахунку: 697,86 - 231,54), змінивши рішення суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача, ОСОБА_1 , адвоката Бойченко Г.В., - задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року змінити, зменшивши розмір стягненої пені за прострочення сплати аліментів з 53 517,20 грн до 44 185,64 грн., а також зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь держави, з 908,00 грн. до 466,32 грн.

В іншій частині рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко