Ухвала

Іменем України

29 червня 2022 року

м. Київ

справа № 305/2754/13-ц

провадження № 61-4226ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 березня 2022 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан Василини Іванівни, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, заінтересована особа - ОСОБА_1 , у якій просило визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено частково. Скасовано постанову державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. про закінчення виконавчого провадження № 46130310 від 21 травня 2021 року. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 02 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року залишено без змін.

У березні 2022 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року, у якій заявник просив ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким скаргу АТ «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

1. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 23 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме надав виправлену касаційну скаргу із зазначенням учасників справи, їх місця проживання чи перебування, уточнену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, уточнив прохальну частину касаційної скарги з урахуванням оскаржуваних судових рішень та положень статті 409 ЦПК України та надав копії виправленої касаційної скарги разом із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, а також сплатив судовий збір за подання касаційної скарги та надав докази його сплати.

В уточненій касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 березня 2022 року, а за результатами розгляду касаційної скарги ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги на дії державного виконавця відмовити у повному обсязі.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди, задовольняючи скаргу, не врахували, що з часу відкриття виконавчого провадження з боржника стягнуто в примусовому порядку заборгованість в розмірі, визначеному в виконавчому документі. Заборгованість стягнута з боржника з урахуванням виконавчого збору та витрат, пов`язаних з виконанням судового рішення.

Також касаційна скарга містить посилання на неврахування судами пропуску строку позовної давності. Таким чином, на думку заявника, суди дійшли помилкового висновку про задоволення скарги та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

2. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Судами встановлено, що на виконанні Рахівського відділу Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження ВП №46130310 з примусового виконання виконавчого листа № 305/2754/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» суми боргу з повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитів за кредитним договором № від 28 листопада 2007 року в розмірі 8 755,50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 листопада 2013 року становить 69 982,71 грн та 699,83 грн судових витрат.

Відповідно до постанови державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. від 29 липня 2019 року виконавче провадження № 46130310 закінчене у зв`язку з непред`явленням Рахівським районним судом виконавчого документа до примусового виконання.

Вказана постанова направлена сторонам виконавчого провадження.

Начальником Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Тулайдан Д. Д. 08 квітня 2021 року, з власної ініціативи, відповідно до вимог до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України № 2832/5 від 29 вересня 2016 року), здійснено перевірку виконавчого провадження № 46130310.

Постановою про перевірку виконавчого провадження від 08 квітня 2021 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП № 46130310 від 29 липня 2019 року.

Зобов`язано державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. вжити заходів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог пункту 2 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження затвердженого наказом Міністерства юстиції України 05 серпня 2016 року № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256, інформацію про перевірку виконавчого провадження внесено до АСВП.

09 квітня 2021 року державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження.

Крім того, копію постанови надіслано до Рахівського районного суду Закарпатської області, про що свідчить розписка про отримання уповноваженої особи суду від 14 квітня 2021 року.

Пунктом 3 постанови про відновлення виконавчого провадження від 09 квітня 2021 року визначено, що стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновленню виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

14 травня 2021 року до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мінянчиком Й. Й. подано заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

18 травня 2021 року до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Мінянчиком Й. Й. подано письмову заяву про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до змісту вказаної заяви, ОСОБА_1 просить закінчити виконавче провадження АСВП №46130310 з підстав, передбачених пунктом 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з непред`явленням виконавчого листа стягувачем, судом або органом (посадовою особою), яким повернуто виконавчий документ, у місячний строк з дня винесення постанови про відновлення виконавчого провадження).

21 травня 2021 року Державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І., керуючись пунктом 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП №46130310, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Також копію вказаної постанови надіслано до Рахівського районного суду Закарпатської області.

Верховний Суд погоджується з висновками про те, що хоча дії державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. формально узгоджуються з приписами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки копія постанови державного виконавця від 09 квітня 2021 року про відновлення виконавчого провадження ВП №46130310 з вимогою про повернення виконавчого документа надіслана всім учасникам виконавчого провадження, включаючи Рахівський районний суд Закарпатської області, проте виконавцем не було вжито усіх необхідних заходів, які б сприяли повному виконанню рішення суду в примусовому порядку, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до змісту пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню зокрема і у разі непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону.

21 травня 2021 року державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 46130310 з примусового виконання виконавчого листа № 305/2754/13-ц від 08 жовтня 2014 року на підставі пункту 13 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з непред`явленням виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у встановлені строки.

Судами встановлено, що оригінал виконавчого листа перебуває у Рахівському районному суді Закарпатської області, який у розумінні статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», є органом, який зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження пред`явити виконавчий лист до виконання.

Зі змісту постанови державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан В. І. від 09 квітня 2021 року про відновлення виконавчого провадження № 46130310 вбачається, що остання містить виключно цитування змісту частини другої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: «стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання».

У зв`язку з зазначеним, суди дійшли висновку що державним виконавцем, у змісті постанови про відновлення виконавчого провадження № 46130310, формально процитовано зміст частини другої статті 41 Закону України «Про виконавче провадження». Проте жодним чином не конкретизовано вимогу до Рахівського районного суду Закарпатської області, якому було надіслано оригінал виконавчого листа № 305/2754/13-ц від 08 жовтня 2014 року про необхідність направлення до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у місячний строк зазначеного виконавчого листа для продовження примусового виконання рішення суду.

Також суди дійшли висновку, що державний виконавець у належний спосіб не повідомив судовий орган, якому було повернуто виконавчий лист про необхідність повторного надіслання такого листа для здійснення примусового виконання судового рішення. З таким висновком погоджується Верховний Суд.

Вказані заходи, вжиті державним виконавцем, не свідчать про ефективність дій, спрямованих на повне виконання рішення суду, що по своїй суті призвело до створення непорозуміння в процесі примусового виконання рішення, через яке вказане рішення суду фактично не виконано. Стягувач позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий лист до виконання, оскільки, відповідно до змісту частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову.

Виконання судового рішення, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Доводи касаційної скарги стосовно повного виконання судового рішення боржником не заслуговують на увагу, оскільки підставою для скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є саме невжиття виконавцем всіх можливих заходів із виконанню судового рішення.

Верховний Суд звертає увагу заявника, що, у разі, якщо боржник виконав рішення суду, він не позбавлений права надати відповідні докази державному виконавцю, а у разі, якщо вважає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню звернутись до суду із відповідною заявою в порядку, передбаченому статтею 432 ЦПК України.

Посилання заявника на ненадання позивачем пояснень пропуску строків відповідно до вимог статті 257 ЦК України безпідставні.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 ЦК України).

В рамках розгляду справи за скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця суди позбавлені можливості встановлювати факт пропуску позовної давності, оскільки предметом розгляду вказаної справи є саме оцінка дій/бездіяльності державного (приватного) виконавця, здійснених на стадії виконання рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 02 березня 2022 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Федірцан Василини Іванівни, заінтересована особа - ОСОБА_1 , відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць