Справа № 464/2062/22 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/1378/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Матяш С.І.,

з участю представників апелянта адвокатів Полякової В.В., Селезень С.В., представника відповідача адвоката Жарського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку, у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатами Селезень Світланою Володимирівною та ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2022 року (повний текст складено 30 травня 2022 року), у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації та поновлення реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

в травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 31737425 від 06 жовтня 2016 року державного реєстратора Годовицько-Басівеької сільської-ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки серія та номер 552, виданий 22 лютого 2008 року, видавник: Попович О.С. приватний нотаріус ЛМНО;

- скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (), внесену на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 31737425 від 06 жовтня 2016 року Державного реєстратора Годовицько-Басівеької сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка Павла Тарасовича на підставі договору іпотеки серія та номер 552, виданий 22 лютого 2008 року, видавник: Попович О.С. приватний нотаріус ЛМНО;

- поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) на підставі договору купівлі-продажу від 22 лютого 2008 року № 548, посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Поповичем О.С.

Одночасно з пред`явленим позовом подано заяву про забезпечення позову, шляхом:

- заборони АТ КБ «ПриватБанк» відчужувати квартиру АДРЕСА_1 , та

- заборони реєстраторам державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймати рішення щодо вказаної квартири.

Заява мотивована тим, що запропоновані види забезпечення позову є необхідним засобом забезпечення пред`явленого позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для відповідача, як власника квартири, котрий є юридичною особи.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2022 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заява про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти певні дії є необґрунтованою, оскільки суперечить Главі 10 ЦПК України, направлена не на вжиття заходів забезпечення позову, а на зупинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, що не може вважатись законним.

09 червня 2022 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, підписану адвокатами Селезень Світланою Володимирівною та ОСОБА_2 , в якій просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2022 року скасувати, прийняти нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про те, що у спосіб забезпечення позову заявник намагається зупинення виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними, адже спір у даній справі стосується правомірності виникнення майнових прав на квартиру позивача, яка на даний час зареєстрована за відповідачем на підставі оспорюваного в судовому порядку рішення державного реєстратора. Тому існує ризик її вільного відчуження відповідачем. У цьому зв`язку, вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник є домірним заявленим позовним вимогам При цьому, звертає увагу, що застосування запропонованого виду забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, адже об`єктом такого обмеження є квартира, а відповідач є юридичною особою. Відтак, оскаржуване рішення не ґрунтується на засадах справедливості, та може призвести до порушення вимоги щодо ефективного захисту прав позивача за пред`явленим позовом.

22 червня 2022 року від Акціонерного товариства «Комерційни банк «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу підписаний адвокатом Жарським Ігорем Романовичем за допомогою КЕП, в якому міститьсяф прохання апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований законністю та обґрунтованістю ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частина друга статті 149 ЦПК України).

У частині першій статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У пунктах 5.5. - 5.10. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 січня 2020 року у справі № 923/826/19 зазначено: «При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову. Оскільки у даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (наведена правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18)».

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Наведеного суд першої інстанції не врахував, та дійшов необґрунтованого висновку про те, що у спосіб забезпечення позову в даній справі, з огляду на предмет позову, заявник намагається зупинити виконання рішення в іншій справі, а відтак безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Встановивши, що між сторонами виник спір щодо правомірності реєстрації за відповідачем права власності на квартиру та існує можливість в подальшому здійснення відповідачем інших реєстраційних дій щодо цієї квартири, яка, за посиланням заявника, неправомірно вибула з його власності та є житлом, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб (заборона вчиняти дії з розпорядження цією квартирою), з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, без необхідності звернення з новими позовами, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Колегія суддів наголошує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника (позивача), та не порушує прав та інтересів відповідача, адже об`єкт обтяження, це квартира, а відповідач є юридичною особою.

Близькі за змістом висновки щодо застосування такого виду забезпечення позову у справах з подібними відносинами викладено в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 644/3734/21 (провадження № 61-20144св21), 13 квітня 2022 року у справі № 750/8407/21 (провадження № 61-18738св21) та від 12 травня 2021 року у справі № 201/3916/19 (провадження № 61-781св20).

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із частиною другою статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Відтак, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, та постанови нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, а не судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатами Селезень Світланою Володимирівною та ОСОБА_2 задовольнити

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 30 травня 2022 року скасувати, та постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_1 підписану адвокатами Селезень Світланою Володимирівною та ОСОБА_2 , про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» відчужувати квартиру АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101).

Заборонити реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приймати рішення щодо квартири АДРЕСА_1 (РНОНМ: 101).

Стягувач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Боржник: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, .

Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох років.

Постанова апеляційного суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Примірник постанова апеляційного суду надіслати для негайного виконання до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради (79040, м. Львів, вул. Городоцька, 299).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич