Справа № 522/9086/15-ц
Провадження № 2/522/1411/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кулябко О.В.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 30 квітня 2015 року надійшов позов Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за яким просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором кредиту №2007/686-Ф03.9/201 від 19 липня 2007 року в сумі 275 208,82 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення по справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 квітня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №2006/13-2.06/406 (далі - кредитний договір, т.с.1, а.с.15-19), за умовами якого позивач надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 207 665,20 дол. США у тимчасове користування зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 25 квітня 2021 року. Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав, кредит надано, водночас ОСОБА_1 не виконала умови цього договору, не здійснювала щомісячне часткове погашення кредиту, не сплачувала відсотки за користування ним, тобто - порушено строки повернення кредиту та сплати процентів. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено з позивачем договір поруки №07-15/451 (далі договір поруки, т.с.1, а.с.11-12), за умовами якого відповідачі зобов`язалися солідарно відповідати за виконання позичальником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку із невиконанням відповідачами своїх зобов`язань за вказаними договорами, позивач просив суд стягнути з них на його користь заборгованість в сумі 275 208.82 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення по справі. Правовою підставою своїх вимог позивач вказав ст.ст.509, 525, 526, 543, 553-555, 612, 1048-1050 ЦК України.

Ухвалою суду від 05.05.2015 року позовна залишена судом без руху.

На виконання ухвали суду позивачем надано уточнену позовну заяву (т.1, а.с. 75-77, т.1, а.с. 81-83).

Ухвалою суду від 08.06.2015 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.11.2016 року по справі призначено судову бухгалтерсько-економічну експертизу, провадження у справі було зупинено на час проведення зазначеної експертизи.

19.04.2019 року з ТОВ «АФ «Інститут судових експертиз та аудиту» надійшли матеріали цивільної справи разом з Висновком судово-економічної експертизи №25/010/1430/3.

На підставі Рішення Першої Дисциплінарної палата Вищої ради правосуддя № 3723/3дп/15-17 від 2.11.2017 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати у відношенні судді Свяченої Ю.Б., відповідно до наказу керівника апарату суду № 218/а від 08.12.2017р., та на підставі службової записки помічника судді Діденко К.В., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, здійснено потворний авторозподіл справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.04.2019 року справа розподілена на суддю Домусчі Л.В.

Ухвалою суду від 02.05.2019 року справу прийнято до провадження, поновлено провадження у справі та призначена справа до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 24.06.2019 року.

У підготовче засідання 24.06.2019 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. На електронну адресу суду від представника ПАТ «Укрсоцбанк» надійшло клопотання про відкладення справи. Розгляд справи відкладено на 09.09.2019 року.

У підготовче засідання 09.09.2019 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. 23.08.2019 р. на електронну адресу суду від представника ПАТ «Укрсоцбанк» надійшло клопотання про відкладення справи, 29.08.2019 р. поштою на адресу суду надійшло повторна заява від представника ПАТ «Укрсоцбанк» про відкладення справи. Розгляд справи відкладено на 15.10.2019 року.

У підготовче судове засідання 15.10.2019 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 13.11.2019 року.

У підготовче засідання 13.11.2019 р. були присутні представник позивача ОСОБА_3 , відповідачі не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 20.01.2020 р.

На електронну адресу суду надійшла заява АТ «Укрсоцбанк» про заміну сторони, залучивши до участі у справі замість позивача АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника АТ «Альфа банк» з додатками.

Ухвалою суду від 15.11.2019 року задоволено клопотання представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та здійснено заміну вказаної особи позивача на Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

17.01.2020 р. на електронну адресу суду надійшла заява представника АТ «Альфа банк» - Борщенко К.Ю. про виклик експерта.

У підготовче засідання 20.01.2020 р. була присутня відповідачка ОСОБА_1 , представник позивач та відповідач ОСОБА_2 не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили.

Ухвалою суду від 20.01.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.03.2020 року. Також судом здійснено виклик та допит експерта ОСОБА_4 .

У судовому засіданні 10.03.2020 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки адв. ОСОБА_5 , експерт Тарасов Ю.А., які надали суду свої пояснення, відповідач ї представник позов не визнали, та експерт , яка підтримала свій висновок. Розгляд справи відкладено на 20.05.2020 року за клопотанням представника позивача з метою надання можливості поставити питання у письмову вигляді судовому експерту з приводу наданого висновку від 28.12.2018 р.

У судовому засіданні 20.05.2020 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_1 , інші учасники процесу не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили.

20.05.2020 р. на електронну адресу суду від представника відповідачки адв. ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні заявив клопотання про долучення кредитного договору з додатками до нього. Суд на місці ухвалив: клопотання представника позивача задовольнити, до матеріалів справи долучити копії договору з додатками. Розгляд справи відкладено на 21.07.2020 р.

20.07.2020 р. на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшов розрахунок заборгованості.

У судовому засіданні 21.07.2020 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки адв. ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про направлення експерту підготовлених письмових питань та здійснити його виклик для допиту на дані питання. Сторони не заперечували проти клопотання представника позивача, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 17.11.2020 р.

У судовому засіданні 17.11.2020 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки адв. ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. На електронну адресу суду 17.11.2020 р. надійшло клопотання експерта ОСОБА_6 про надання письмових пояснень з питань стосовно складання висновку судово-економічної експертизи №25/010/1430/3 від 28.12.2018 р. по справі №522/9086/15-ц, суд надав учасникам процесу копії клопотання та зобов`язав представника позивача надати договір та додаткові угоди з метою надсилання судовому експерту з метою відповіді експерта на питання, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 09.12.2020 р.

07.12.2020 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 про залучення документів для експерта, а саме повний текст кредитного договору, додаткову угоду №4 та розгорнутий розрахунок заборгованості.

У судове засідання 09.12.2020 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. При причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 31.03.2021 р.

У судове засідання 31.03.2021 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. На електронну адресу суду від представника відповідача ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 18.05.2021 р.

17.05.2021 р. на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення-відповіді експерта Гєльман Ю.А. з питань стосовно складання висновку судово-економічної експертизи №25/010/1430/3 від 28.12.2018 р.

У судовому засіданні 18.05.2021 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. Відповідачка заявила клопотання про ознайомлення з надісланими письмовими поясненнями експерта, у зв`язку з чим, розгляд справи відкладено на 13.07.2021 р.

У судове засідання 13.07.2021 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. При причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 07.10.2021 р.

У судовому засіданні 07.10.2021 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_7 , відповідачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. Представник позивача та відповідачка заявили клопотання про відкладення, у зв`язку з чим суд відкладає слухання справи на 25.11.2021 р.

24.11.2021 р. на електронну адресу суду від представника відповідачки адв. ОСОБА_5 надійшло клопотання про приєднання доказів, а саме витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності №253913251 від 22.04.2021 р.

У судовому засіданні 25.11.2021 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_8 , відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки адв. ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. За клопотання представника позивача про ознайомлення з матеріалами, розгляд справи відкладено на 30.11.2021 р.

У судовому засіданні 30.11.2021 р. були присутні: відповідачка ОСОБА_1 , представник відповідачки адв. ОСОБА_5 , представник позивача та відповідачка ОСОБА_2 не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили. Через не явку представника позивача розгляд справи відкладено на 17.12.2021 р.

У судовому засіданні 17.12.2021 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. Суд наголосив, що на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження. На якому представник позивача наполіг та просив суд його задовольнити. Відповідачка заперечувала проти зупинення провадження.

Ухвалою суду від 17.12.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотань позивача про зупинення провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 02.02.2022 р.

У судовому засіданні 02.02.2022 р. були присутні: представник позивача ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_1 та її представник адв. ОСОБА_5 , відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась. Про день та час слухання справи повідомлена належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомила. 02.02.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження. На якому представник позивача наполіг та просив суд його задовольнити. Відповідачка та її представник заперечували проти зупинення провадження. Ухвалою суду від 02.02.2022 р. відмовлено у задоволенні клопотань позивача про зупинення провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 16.03.2022 р.

14.03.2022 р. на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 16.03.2022 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. При причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 10.05.2022 р.

06.05.2022 р. на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 10.05.2022 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. При причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 15.06.2022 р.

13.06.2022 р. на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 15.06.2022 р. сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, від ОСОБА_1 та її адвоката надійшло клопотання про проведення судового засідання за їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити. Представником позивача знову подане клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке судом залишено без задоволення у зв`язку з тим, що раніше за аналогічними клопотаннями позивача розгляду справи вже відкладався, враховуючи тривалий час розгляду справи, приймаючи до уваги забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, за можливе розглянути справу враховуючи розумні строки.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, утриматися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

24 лютого 2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан терміном на 30 діб та в подальшому продовжено термін дії правового режиму воєнного стану до 23 серпня 2022 року.

Однак, навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України при визначенні умов роботи суду у воєнний час слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

З огляду на поточну ситуацію, яка склалася у м.Одесі, де знаходиться Приморський районний суд м.Одеси, де не було та немає активних бойових дій, враховуючи, що суд здійснює свою діяльність у штатному режимі, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та недопущення порушення конституційних прав учасників справи на судовий захист, оскільки неодноразове відкладення розгляду справи буде суперечити принципу ефективності судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи .

У раніше поданих запереченнях проти позову (т.1, а.с. 118-122) відповідачі просили у задоволенні позову відмовити з посиланням на пропуск строку пред`явлення вимоги позивачем до ОСОБА_2 , який є преклюзивним та не підлягає поновленню. В обґрунтування доводів послався на те, що 06.03.2012 року відповідачами були отримані вимоги (повідомлення) про погашення заборгованості за договором кредиту, які є вимогами про дострокове повернення кредитних коштів, а отже позивачем було реалізоване своє право вимагати дострокового повернення кредитних коштів за кредитним договором. При цьому, відповідачі вказують, що після реалізації позивачем свого права вимоги дострокового виконання позичальником своїх зобов`язань, саме з дати виникнення у позичальника обов`язку достроково виконати свої зобов`язання за кредитним договором, розпочинається й шестимісячний строк пред`явлення банком позову до поручителів. Водночас, позивач після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів ( отримані відповідачами 06.03.2012 року) звернувся до суду лише 30.04.2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку. Також ОСОБА_1 подана заява про застосування позовної давності (т.1, а.с.200-202).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи (представника) не перешкоджає проведенню судового засідання.

Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 25.06.2022року.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення представників сторін, суд приходить до наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за договором кредиту №2007/686-Ф03.9/201 від 19.07.2007 року в сумі 275 208.82 доларів США станом на 27.08.2014. в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення по справі. Вказана сума складається із заборгованості за кредитом 156 391,66 доларів США, сума заборгованості за відсотками 86 513,93 долара США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 25 231,19 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 7 072,05 доларів США.

Судом встановлено, що 26.04.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 14.06.2010 року) та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №2007/686-Ф03.9/201, відповідно до умов якого позивачем надано ОСОБА_1 кредит у сумі 198 000 доларів США зі сплатою 12.5 процентів річних (п.1.1. кредитного договору).

Кінцевий термін погашення заборгованості був визначений: 25.04.2016 року (п.1.1.2. кредитного договору).

26.04.2006 року між позивачем та відповідачами було підписано договір поруки №07-15/451 (далі договір поруки, т.с.1, а.с.11-12), за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язується перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі, та у випадках, передбачених кредитним договором.

03.02.2009 року позивачем було направлено ОСОБА_1 лист-претензію про погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 3300,00 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 3708,70 прострочена заборгованість за нарахованими процентами в термін до 28 лютого 2009 року (т.с.1, а.с.28).

26.06.2009 року між позивачем та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду №1 до кредитного договору (т.с.1, а.с. 20-21), якою сторони зокрема визначили розмір заборгованості у сумі 207 665,20 доларів США, а термін повернення кредитних коштів до 25.04.2021 року (пункт 1 додаткової угоди).

26.05.2010 року позивачем було складено вимогу до ОСОБА_2 про сплату суми кредиту у розмірі непогашеного залишку, що становить 1526,46 доларів США, відсотки за фактичне користування кредитом, що становить 12059,55 доларів США, усього на суму 13 586,01 доларів США (т.с.1, а.с.32-33).

26.05.2010 року позивачем було складено вимогу до ОСОБА_1 щодо оплати простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі: 1526.46 доларів США (по кредиту), 12059.55 доларів США (по відсоткам), нараховану пеню 16248.97 гривень (т.с.1, а.с.36-37).

10.06.2010 року позивачем було складено вимогу до ОСОБА_2 аналогічну за змістом вимогу про сплату суми кредиту у розмірі непогашеного залишку, що становить 1526,46 доларів США, відсотки за фактичне користування кредитом, що становить 12059,55 доларів США, усього на суму 13 586,01 доларів США (т.с.1, а.с.30-31).

10.06.2010 року позивачем було складено вимогу до ОСОБА_1 щодо оплати простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі: 1526.46 доларів США (по кредиту), 12059.55 доларів США (по відсоткам), нараховану пеню 16248.97 гривень (т.с.1, а.с.34-35).

12.07.2010 року позивачем та ОСОБА_1 було підписано додаткову угоду №3 (т.с.1, а.с.22-23) про внесення змін до договору кредиту, яким сторони підтвердили, що станом на дату укладання цієї додаткової угоди розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем складає 156 391,66 доларів США, розмір заборгованості за нарахованими процентами складає 15 769,51 доларів США.

12.07.2010 року між позивачем та відповідачами було підписано додаткову угоду №1 про внесення змін до договору поруки, якою сторони зокрема підтвердили, що залишок заборгованості за кредитним договором складає станом на дату підписання цієї угоди 156 391,66 доларів США, розмір заборгованості за нарахованими процентами складає 15 769,51 доларів США.

21.02.2012 року позивачем було направлено відповідачам повідомлення про погашення заборгованості за договором кредиту, яка складається з: заборгованості за кредитом 145 788.86 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом 1- 602.80 доларів США, заборгованості за нарахованими процентами за використання кредиту 14385.35 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами за використання кредиту 24218.36 доларів США (т.с.1, а.с.38-39).

Вказані повідомлення про погашення заборгованості були отримані відповідачами 06.03.2012 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (т.с.1, а.с.41).

17.03.2014 року позивачем було складено повідомлення про погашення заборгованості за договором кредиту з вимогою до відповідачів терміново погасити заборгованість перед позивачем у сумі 229 063.55 доларів США (т.с.1, а.с.42-43).

Надані позивачем рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу не містять даних про отримання поштових відправлень відповідачами (т.с.1, а.с.45).

04.07.2014 року позивачем було складено повторні повідомлення про погашення заборгованості за договором кредиту з вимогою до відповідачів терміново погасити заборгованість перед позивачем у сумі 229 063.55 доларів США.

Надане позивачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу містить інформацію про одержувача листа ПП «Діамант 2002» та не містить даних про отримання поштових відправлень цим адресатом або відповідачами (т.с.1, а.с.48).

Судом також встановлено, що відповідно до п.5.2. договору поруки, вказаний договір набирає чинності з дати його укладання та діє до повного виконання всіх вимог забезпечених порукою.

Згідно з частиною 4 ст.559 ЦК України (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору та договору поруки, додаткових угод до них, пред`явлення вимог про дострокове погашення заборгованості та звернення позивача до суду) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких (крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право) полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору, і їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором.

Вказана правова позиція наведена у Постановах ВС (КЦС) від 25.03.2020 - № 199/2726/16-ц., від 31.01.2020 - № 409/6060/12, від 05.02.2020 - № 2-2696/11, від 19.12.19 - № 341/2380/14-ц.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 ст.1050 ЦК України).

Вказана правова позиція наведена у Постановах ВС (КЦС) від 25.03.2020 - № 199/2726/16-ц., від 31.01.2020 - № 409/6060/12, від 05.02.2020 - № 2-2696/11, від 19.12.19 - № 341/2380/14-ц.

Згідно п.6 Додаткової угоди від 12.07.2010 року №4 до кредитного договору, позивач та ОСОБА_1 погодили, що у разі порушення позичальником строків оплати процентів та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу, зобов`язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора.

Враховуючи це, направивши відповідачам повідомлення про погашення заборгованості за договором кредиту від 21.02.2012 року, позивач змінив строк виконання зобов`язання з погашення заборгованості за кредитним договором, а позичальник - ОСОБА_1 - мала здійснити повне погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з моменту отримання вказаного повідомлення позивача, яке мало місце 06.03.2012 року, тобто до 04.04.2012 року.

За умовами договору поруки ОСОБА_2 є солідарним боржником разом з ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань перед позивачем за кредитним договором (п.1.1. договору поруки).

Враховуючи наведене та з огляду на вказані правові позиції Верховного Суду, позивач мав право пред`явити позов до ОСОБА_2 як поручителя протягом шести місяців з дати виникнення в неї зобов`язання за договором поруки, тобто - протягом шести місяців з 06.03.2012 року, а саме до 06.09.2012 року.

Натомість, позовна заява була подана до канцелярії суду 30.04.2015 року.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказана правова позиція наведена у Постанові КЦС ВС від 19.12.19 - № 341/2380/14-ц.

При цьому, з огляду на положення другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час укладання кредитного договору, договору поруки, додаткових угод до них, пред`явлення вимог про дострокове погашення заборгованості та звернення позивача до суду) можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Зважаючи на викладене, позовні вимоги до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки її зобов`язання як поручителя на момент звернення до суду були припиненими, а отже вимоги до неї не є обґрунтованими.

Судом також встановлено, що 16.04.2021 року на підставі іпотечного договору серія та номер 967 від 26.04.2006 року, посвідченого ПНОМНО Трофімець В.В. за позивачем було зареєстроване право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належав ОСОБА_1 як іпотекодавцю за вказаним іпотечним договором.

Вказані факти підтверджені Інформаціями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 17.12.2021 року №291068936 та №291067582 (т.3, а.с.249-250).

Також, 16.04.2021 року на підставі іпотечного договору серія та номер 967 від 26.04.2006 року, посвідченого ПНОМНО Трофімець В.В. за позивачем було зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0:52:022:0043, що раніше належала ОСОБА_1 як іпотекодавцю за вказаним іпотечним договором.

Вказані факти підтверджені Інформаціями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.01.2022 року №296634705 та від 17.12.2021 року №291069757 (т.4, а.с.46-48)

Згідно висновку про вартість майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Ассіст» (т.4, а.с. 43-45), ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 0:52:022:0043 складає станом на 24.03.2021 року 4 809 083 гривні, а розташованого на ній будинку за адресою: АДРЕСА_1 4565021 гривню, загальна вартість вказаних двох об`єктів як домоволодіння складає 9 374 104 гривні.

Відповідно до інформації Національного банку України, офіційний курс гривні до долару США станом на дату визначення вартості вказаних вище об`єктів нерухомості - 24.03.2021 року - складає 27.7295 гривень за один долар США.

З огляду на це, ринкова вартість об`єктів нерухомості ОСОБА_1 , на які було звернуто стягнення позивачем складає: 9 374 104 : 27.7295 = 338 055.28 доларів США.

У справі також мається повідомлення позивача на адресу ОСОБА_1 від 12.02.2020 року за вих №2/12 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) (т.с.4, а.с.49).

Вказане повідомлення містить вимогу позивача до ОСОБА_1 про сплату боргу за кредитним договором у розмірі 366022.71 долара США станом на 12.02.2020 року та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки домоволодіння загальною площею: 400.3 кв.м., житловою площею 99.6 кв.м., та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0.0641 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання по зазначеному кредитному договору. Також повідомлення містить застереження про те, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя (позивача) в порядку, передбаченому ст.37 ЗУ «Про іпотеку» ОСОБА_1 буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом.

Тотожна інформація міститься в повторному повідомленні позивача на адресу ОСОБА_1 за вих №311 від 27.04.2020 року (т.с.4, а.с.50).

Отже, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, позивачем було звернуто стягнення на іпотечне майно ОСОБА_1 , надане в іпотеку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, та ринкова вартість якого - 338 055.28 доларів США - що перевищує ціну позову 275 208.82 долара США.

Позивачем вказані факти та посилання відповідача ОСОБА_1 на них в ході розгляду справи не спростовані.

Згідно із ст.36 ЗУ «Про іпотеку» (в чинній редакції) після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 року у справі № 523/4139/17 (провадження № 14-328цс19) зазначила, що статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 травня 2018 року у справі № 367/2271/15-ц (провадження № 14-146цс18) зробила висновок, що суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду, та у разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Суд вбачає, що оскільки позивач звернув стягнення на іпотечне майно відповідача ОСОБА_1 як боржника за кредитним договором, та ринкова вартість цього майна на момент звернення стягнення перевищувала розмір позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором то права позивача у спірних правовідносинах не порушені та відповідно не підлягають захисту судом.

З огляду на вказане, суд не надає оцінки висновку експерта №25/010/1430/3 судово-економічної експертизи по матеріалам цивільної справи №522/9086/15-ц від 28.12.2018 року (т.с.2, а.с.35-53), оскільки вказаний висновок не впливає на встановлені вище факти та відповідні їм правові норми.

Стосовно заяви відповідачів про застосування позовної давності, суд зазначає, що

відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущений без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову із підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Суд вважає, що строк позовної давності у даній справі не підлягає застосуванню, виходячи з того що позов не підлягає задоволенню за його необґрунтованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.16, ч.4 ст.559, ст.ст.610, 611, 1050 ЦК України, ст.36 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 1, 3-13, 30, 42-44, 48, 49, 55, 76 80, 83, 89, 95, 133, 141, 209, 211, 223, 229, 235, 244, 245, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 25.06.2022 року.

Суддя Л.В.Домусчі