ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/41/22 Справа № 216/1091/17 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
21 червня 2022 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якименка Сергія Георгійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, розподіл його та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння,-
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про про визнання житлового будинку сумісною власністю подружжя, його розподіл та визнання права власності на Ѕ частку домоволодіння.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими будівлями та земельною ділянкою, наданою для їх обслуговування, а саме: житловий глинобитний, обкладений цеглою будинок «А-1», загальною площею 67,9 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м, сарай Б, сарай В, сарай Г, вбиральню Д, огорожу №1-2, водоколонку І, замощення ІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0639 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:208:0074.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими будівлями та земельною ділянкою, наданою для їх обслуговування, а саме: житловий глинобитний, обкладений цеглою будинок «А-1», загальною площею 67,9 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м, сарай Б, сарай В, сарай Г, вбиральню Д, огорожу №1-2, водоколонку І, замощення ІІ, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0639 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:208:0074.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1280,00 грн.

Постаново Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якименка Сергія Георгійовича задоволено.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року - скасовано та ухвалено нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, розподіл його та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1920 грн.

30 березня 2022 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якименка Сергія Георгійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі посилаючись на те, що ухвалюючи 29 березня 2022 року нове рішення у справі, апеляційний суд не вирішив питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якименка Сергія Георгійовича підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення по справі, суд апеляційної інстанції, не вирішив питання про розподіл судових витрат, а тому наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення.

Так, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої -четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України Про адвокатуру визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Згідно з ст.30 вказаного Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/WestAllianceLimited проти України заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі Заїченко проти України (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 надано копію договору про надання правової допомоги № 425 від 06 грудня 2021 року та копію акту погодження вартості правничої допомоги (а.с. 210-212).

Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2021 року між адвокатом Якименко С.Г. та ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги № 425, відповідно до умов якого адвокат надає клієнту правову допомогу щодо захисту його порушених прав, у справі № 216/1091/17 та допомогу у захисті прав гарантованих Євроконвенцією.

Відповідно до п.5 спочатку клієнт вносить аванс в сумі не менше трьох тисяч гривень. Адвокат заводе рахунок обліку авансів, оплати та списання сплачених сум за ту чи іншу допомогу. Адвокат праві призупинити надання послуг, якщо на будь-якій стадії ведення справ клієнта суммі невідпрацьованого авансу зменшиться менше 1000 гривень. За необхідності складання будь-яких документів, здійснення яких-небудь дій в інтересах клієнта сторону погоджують вартість цієї послуги залежно від її складності. Якщо такого погодження не було, то послуги адвоката оплачуються за такими тарифами: 500 грн. за час, який адвокат витратив на надання послуги, премія з компенсацією 10 (сорок) процентів, премія додаткова 25 (сорок) процентів, премія з сум отриманої в результаті звернення в Євросуд- 50 (п`ятдесят) процентів отриманої суми, премія по спорам про стягнення з клієнта грошових сум (витребування майна) - 5 (десять) відсотків різниці ціни позову і сумою стягнутої з клієнта по цьому позову і/або вартості майна у витребуванні якого відмовлено. За кожну дію в інтересах клієнта окрема угода гривен, але не менше 1000 грн.

Відповідно до акту погодження вартості правничої допомоги вбачається, що адвокатом Якименко С.Г. було виконано наступні послуги: перша консультація 500 грн. (1 година); ознайомлення з матеріалами справи (фото клієнту) 2 500 грн. (5 годин); співбесіда зі свідками та складання проектів заяв свідків 1250 грн. (2,5 години); складання апеляційної скарги 2 500 грн. ( 5 годин); надіслання апеляційної скарги через електронний суд 500 грн. (1 година); аналіз відзиву на апеляційну скаргу 500 грн. (1 година); підготовка до судового засідання -750 грн. (1,5 годин); явка, очікування початку та участь у судовому засіданні 1000 грн. (2 години); складання заяви про судові витрати та акту погодження 1000 грн. (2 години); надіслання заяви про судові витрати через Електронний суд 250 грн. (0,5 годин); нарахування премії згідно п.5 Договору з розрахунку: (15 000 ам.д./2)* 29,8 грн.* 10% = 22 350 грн. Сплачено клієнтом 5 300 грн.(а.с. 212)

Колегія суддів критично оцінює витрачений час на ознайомлення з матеріалами справи та аналізу відзиву на апеляційну скаргу також співбесіда зі свідками та складання проектів заяв свідків з урахуванням того, що дана справа є невеликої складності та факт відсутності в матеріалах справи даних заяв.

Крім того, в акті погодження вартості правничої допомоги зазначено, що адвокатом Якименко С.Г. витрачено 2 години на явку, очікування початку та участь у судовому засіданні, проте відповідно до протоколу судового засідання від 29 березня 2022 року, судове засідання розпочато о 09:25 годин та закінчено о 09: 35 годин, тобто судове засідання тривало 10 хвилин, а з урахуванням графіку роботи суду апеляційної інстанції (з 08-00 годин), тривалість очікування початку судового засідання адвоката Якименка С.Г. не могла тривати 2 години, що не відповідає дійсності.

Щодо ознайомлення з матеріалами справи (фото клієнту), на яке було витрачено адвокатом Якименко С.Г. 5 годин, як вбачається з матеріалів справи відповідно до поданої 03.12.2021 року заяви ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами справи, остання ознайомилась з матеріалами справи 07.12.2021 року із застосуванням фотокопіювання. (а.с. 123)

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені у заяві представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 33 100 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Беручи до уваги час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу ОСОБА_3 робіт, обсягу виконаних робіт, участь у судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення їх розміру до 6 000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З огляду на вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справи та виконаної адвокатами роботи, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 6 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Якименка Сергія Георгійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, розподіл його та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: