Справа № 490/6841/21 Головуючий у 1-й інстанції Черенкова Н. П.
Провадження № 22ц/812/396/22 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

(надалі - АТ «А-Банк»)

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Черенкової Н. П. в місті Миколаєві о 09 год. 00 хв. зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ «А-Банк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року АТ «А-Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення 68 665 грн 64 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначав, що 16 липня 2019 року позичальником ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг та оформлення картки підписано анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку (А-Банку), на підставі якої відкрито рахунок та надана кредитна картка.

Однак, в порушення умов договору кредитування з використанням кредитної карти, позичальником у визначені строки не погашена сума основного кредиту та проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитної заборгованості та заборгованості за процентами за користування кредитом.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 грудня 2021 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково, ухвалено про стягнення на користь АТ «А-Банк» з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 46 772 грн 01 коп. та судові витрати в розмірі 1 546 грн 22 коп. судового збору, у задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для стягнення лише заборгованості за тілом кредиту, виходячи з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, розмір відсотків за користування кредитом у письмовій формі, оскільки при підписанні анкети-заяви з відповідачем не узгоджувалися порядок та умови нарахування процентів за користування кредитом.

В апеляційній скарзі АТ «А-Банк», посилаючись на те, що рішення суду прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості відсотків за користування кредитом, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог в повному обсязі.

На думку представника позивача висновок суду про відсутність підстав для стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, зроблений внаслідок невстановлення судом дійсних прав та обов`язків сторін, які обумовлені кредитним договором, та спростовується підписаною відповідачем інформацією про тарифи банку, паспортом споживчого кредиту, який підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відправленим на телефон позичальника, який зазначений ним в анкеті - заяві, та користуванням кредитом і сплатою періодичних платежів.

Посилався на відповідну судову практику.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалами колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 27 січня та 14 лютого 2022 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2019 року ОСОБА_1 особисто підписано анкету заяву про приєднання до надання АТ «А-Банк» банківських послуг без зазначення інформації про використання кредитної картки, виду послуги та бажаного розміру кредитного ліміту, але який встановлено за довідкою банку станом на 16 липня 2019 року з одночасним його збільшенням до 25 000 грн, а 3 квітня 2020 року зменшено до 22 352 грн та 18 грудня 2021 року зведено до 0,00 грн. Кінцевим терміном повернення коштів, що видані банком є строк дії платіжної картки, яка надана позичальнику для користування ними, починаючи з 16 липня 2019 року і включно до грудня 2024 року (а.с.64-66).

Одночасно до матеріалів позовної заяви банком надана копія інформаційної довідки з найменуванням «Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», яка нібито в той же день підписана ОСОБА_1 о 16 год 17 хв, але не особисто, а вже з номера телефону НОМЕР_1 з підтвердженням ОТП12, без надання банком іншого підтвердження, а саме факту підписання паспорту позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора або належного йому номеру телефону. Не надано банком підтвердження про узгодження та підписання позичальником Тарифів та умов користування кредитною карткою «Зелена», витяг з яких наданий банком без прив`язки їх до дати складення та затвердження самим кредитором ( а.с.8,9-16).

Зміст цього «Паспорту споживача» по суті є інформацією, у якій перелічені фінансові умови надання платіжних карток «Універсальна», «Універсальна ГОЛД» та «Зелена» з отриманням для використання кредитного ліміту коштів, із зазначенням кількості та розміру платежів та періодичності їх внесення щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн, та зі сплатою за їх користування процентів за розмірами процентних ставок відповідно 3,9% на місяць (46,8% річних) для картки «Універсальна», та 3,7 % на місяць (44,4% річних) для карток «Універсальна ГОЛД» та «Зелена» на залишок заборгованості, а також 7,8% на місяць (93,6% річних) для картки «Універсальна», або 7,4 на місяць (88,8% річних) для карток «Універсальна ГОЛД» та «Зелена» при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, а також штрафів за несвоєчасне виконання зобов`язання (а.с.8).

При цьому має місце позначка, що ця інформація у «Паспорті споживача» зберігає чинність та є актуальною до 1 січня 2020, у якій одночасно міститься застереження, що умови договору про споживчий кредит, який буде обраний позичальником, можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та залежатимуть від проведеної оцінки кредитоспроможності споживача (а.с.8зв).

За змістом статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та статті 9 Закону України «Про споживчий кредит» на кредитодавця покладається відповідальність щодо інформації споживача про умови кредитування до укладення між сторонами самого договору. Така інформація надається споживачу у письмовому вигляді та надає йому можливість визначитися з кредитним продуктом, який у подальшому він може обрати та укласти споживчий кредит на визначених сторонами умовах.

Тому така інформація не є тотожною умовам договору, який сторони підписують та цим підписанням визначають суттєві умови договору кредитування, в тому числі і у відповідності до розділу ІІІ Закону України «Про споживчий кредит».

За таких обставин приєднана банком до матеріалів позову інформація про умови кредитування (а.с.8) не визначає конкретних умов кредитування між сторонами, які ними узгодженні шляхом підписання анкети-заяви, в тому числі, з огляду на те, що: ця інформація містить різні умови кредитування за різними кредитними продуктами, посилання на які в анкеті заяві позичальника відсутні; та в ній відсутні посилання на використання платіжної картки будь-якого вигляду; а також не зазначено вид бажаної банківської послуги, яку споживач бажає отримати, як-от кредит або депозит, відкриття поточного рахунку.

Отже, незважаючи на те, що договір, укладений між сторонами повинен складатися із підписаних сторонами анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою, позичальником ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент Банку, та не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, а саме розмір відсотків, тощо, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані (а.с.9-15, 16).

Підписання інформаційної довідки з наданням інформації щодо кредитування за декількома видами кредитних продуктів банку (Паспорту споживчого кредиту) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та із зазначенням про те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною в банку до 1 січня 2020 року, не є безумовним свідченням позичальника щодо обрання ним певного кредитного продукту на конкретну суму з певними умовами кредитування.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін по сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов без зазначення дати їх складення, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин, а паспорт споживача містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та з його змісту слідує, що умови кредитування можуть відрізнятися від умов договору про споживчий кредит.

Така позиція висловлена Великою Палатою ВС у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи, яка знаходиться на перегляді у суді апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Разом з тим, кредитор вважаючи, що позичальник погодився на умови та правила користування кредитними коштами банка за визначеними ним тарифами для платіжної картки «Зелена», ним розрахована заборгованість відповідача за кредитом, з урахуванням процентів за користування кредитом, спочатку за відсотковою ставкою у 44,4% річних (3,7 % на місяць) та з 30 червня 2021 року за ставкою 40,8% річних (3,45% на місяць) та з 1 червня 2020 року за ставкою 88,8% (7,4% на місяць) для прострочених відсотків, при тому, що банком не заявлено вимог про стягнення прострочених відсотків за користування кредитом, з огляду на строк дії картки до грудня 2024 року (а.с.65зв).

Між тим, у анкеті-заяві позичальника від 16 липня 2019 року відсоткова ставка не зазначена.

На підставі наведеного та за вірно встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів доходить висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «А-Банк» відсотків за користування кредитом, визначених та нарахованих ним за Умовами та правилами надання банківських послуг, без їх попереднього узгодження з позичальником, внаслідок чого та у відповідності до статті 375 ЦПК України судове рішення в цій частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом жодною із сторін не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного перегляду.

Підстав для перерозподілу судових витрат колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ «Акцент Банк» залишити без задоволення, а заочне рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова