Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/178/22

Провадження №2/377/154/22

01 липня 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Гніденко Н.П., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник- адвокат Рязанець Андрій Анатолійович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

13 травня 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, в інтересах якої діє представник-адвокат Рязанець А.А., посилаючись на ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. ст. 105, 110 СК України, просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 , громадянкою України, та ОСОБА_2 , громадянином Ісламської Республіки Іран, зареєстрований 22 березня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 349.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 березня 2016 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 349. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною звернення позивача до суду стало те, що майже через місяць після реєстрації шлюбу відповідач залишив позивача та переїхав мешкати за невідомою їй адресою. Тому вже шість років позивач та відповідач мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують і відновлювати їх не збираються. Позивач вважає шлюб таким, що розпався, оскільки сім`я фактично перестала існувати з травня 2016 року. Між сторонами відсутнє почуття взаємної любові таповаги, взаємодопомоги іпідтримки. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Ухвалою судді від 23 травня 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 червня 2022 року.

20 червня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України та призначено нове судове засідання на 01 липня 2022 року.

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача- адвоката Рязанця А.А. до суду надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. ст. 128-130 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла.

За наявності умов, передбачених ст.ст.280-282 ЦПК України, за згодою позивача, в інтересах якої діє представник адвокат Рязанець А.А., відповідно до ухвали суду від 01 липня 2022 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , громадянин Ісламської Республіки Іран, та ОСОБА_1 , громадянка України, зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 349, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 22 березня 2016 року. Прізвище після укладення шлюбу: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_4 .

Як вбачається з позовної заяви та не спростовано відповідачем, причиною звернення позивача до суду стало те, що майже через місяць після реєстрації шлюбу відповідач залишив позивача та переїхав мешкати за невідомою їй адресою. Шість років позивач та відповідач мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують і відновлювати їх не збираються. Позивач вважає шлюб таким, що розпався, оскільки сім`я фактично перестала існувати з травня 2016 року. Між сторонами відсутнє почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги іпідтримки. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

За змістом положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання сторін, оскільки вони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні стосунки, втратили один до одного почуття любові та поваги. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально,подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, від шлюбу спільних дітей сторони не мають, спір щодо майна відсутній.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З матеріалів справи встановлено, що позивач в зв`язку з реєстрацією шлюбу своє дошлюбне прізвище не змінювала.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 992,40 гривень, який вона просила з відповідача не стягувати.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265, 280-281 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , громадянином Ісламської Республіки Іран, та ОСОБА_1 , громадянкою України, зареєстрований 22 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 349.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Ісламської Республіки Іран, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 01 липня 2022 року.

Суддя Н. С. Бабич