У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2022 Справа №607/641/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого: Братасюка В.М.,

за участю секретаря: Мокрій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі питання ухвалення додаткового рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебував позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання.

Рішенням суду від 20.06.2022 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19937 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, 18.05.2021року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у загальній сумі 16765грн. по кредитному договору №518756540 від 27.09.2019року, що укладений із Первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», також стягнено з відповідача на користь позивача 992,40 гривень сплаченого судового збору.

На адресу суду надішло клопотання представника позивача Заплітної І.А. про ухвалення додаткового рішення, щодо вирішення питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Вирішуючи заяву суд наголошує на наступному.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників судового розгляду ухвалити додаткове рішення, якщо судом не було вирішене питання про судові витрати.

Позивач просить стягнути з відповідача 4000 гривень на професійну правничу допомогу. Заяву мотивує тією обставиною, що між позивачем та представником було укладено Договір про надання правничої допомоги від 24.01.2022року, вартість послуги вказується у Додатку №1, у випадку відсутності вказаного договору, договір є безоплатним.

Подано Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги, згідно якого надані послуги: консультація 500грн., ознайомлення з матеріалами 500грн., складання апеляційної скарги 1000грн., участь у судовому засіданні 1000грн. Надано квитанцію про оплату зазначених послуг ОСОБА_1 .

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні 20.06.2022 року представник позивача зробив повідомлення про те, що нею будуть надані суду докази на підтвердження понесених судових витрат.

Як зазначено вище, сторона позивача надала суду копію Договору надання правничої допомоги від 24.01.2022року, без Додатку №1 у якому мала б бути зазначена вартість послуг, Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 24.01.2022 року та квитанцію про оплату ОСОБА_1 послуг з надання правничої допомоги.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Зважаючи на те, що п.1.2 умовами договору визначено, що вартість послуги (правової допомоги) вказується у Додатку №1, а у випадку відсутності вказаного договору, договір є безоплатним, суд зауважує, що наданий представником позивача Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 24.06.2022 року (без достатньо детально описано переліку виконуваних адвокатом робіт (відсутня їх конкретизація з посиланням на конкретну назву робіт та витрачений час на їх здійснення), та квитанція про оплату ОСОБА_1 послуг з надання правничої допомоги, не може слугувати документальним підтвердження витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому нею розмірі.

(!) Окремою підставою відмови в задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Суд вважає відсутність, в порушення вимог ст. 183 ЦПК, доказів направлення примірника заяви з додатками іншому учаснику, з метою реалізації останнім права на спростування доводів заявника.

Керуючись ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання розглядати без виклику учасників справи.

В задоволенні заяви представника позивача - адвоката Заплітної Ірини Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 15-денний строк з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк