Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1693/20
Провадження № 2/382/46/22
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2022 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відповідно до вимог якої просить:

зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03 вересня 2018 року, на користь ОСОБА_2 на утримання спільної доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частини від всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2016 року, який рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року, розірваний. Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 вересня 2018 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітків (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 06.07.2018 року і до досягнення донькою повноліття. На момент ухвалення рішення позивач працював на АЗС «ВОГ» та мав регулярний заробіток у вигляді отримуваної заробітної плати, одружений не був, інших утриманців не мав. На даний час він не працює та заробітної плати не отримує. Перебуває на обліку в Пирятинській філії Полтавського обласного центру зайнятості, отримує допомогу по безробіттю та не має інших джерел доходу. З 01 липня 2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від якого мають сина ОСОБА_7ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дружина перебуває у дикретній відпустці та одночасно навчається . за таких обставин позивач опинився у скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплачувати аліменти у розмірі встановленому судом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 29.12.2020 року між суддями головуючим обрано суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 18.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року, цивільну справу № 382/1693/20 (номер провадження 2-о/382/46/22) передано судді Яготинського районного суду Київської області Кисіль О.А., оскільки суддю ОСОБА_5, згідно рішення Вищої ради правосуддя звільнено з посади судді Яготинського районного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Ухвалою суду від 07.10.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Представник відповідача - адвокат - Коваль Л. М. подала відзив та просить відмовити в позові. Зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, такими що не відповідають вимогам закону, інтересам спільної дитини та носять дискримінаційний характер як по відношенню до дитини, так й по відношенню до ОСОБА_2 . Фактично, позивач просить суд зменшити розмір аліментів, оскільки у нього народилася інша дитина та його дружина наразі не працює. ОСОБА_1 має зареєстроване місце постійного проживання - житловий будинок з земельною ділянкою, транспортні засоби, у тому числі для здійснення підприємницької діяльності, яку провадить без державної реєстрації - періодично відкрито торгує на ринку. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 сплатив 28.12.2020 року - у сумі 709,06 грн., у січні 2021 року - 739,89 грн., у лютому 2021 року - 770,73 грн., отже ОСОБА_1 не забезпечує своїй доньці ОСОБА_3 гарантований державою мінімальний розмір матеріального утримання. Вважає зменшення розміру аліментів несправедливим та проявом дискримінації до відношенню до себе та спільної дитини, інтереси якої є предметом основного піклування.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, зазначивши, що присутня зміна матеріального стану позивача, оскліьки він одружився та має неповнолітню дитину від іншого шлюбу. При цьому, дружина навчається та потребує коштів за оплату навчання. Щоб не виникало заборгованості батьки позивача допомагають йому сплачувати аліменти. На сьогодні позивач працевлаштований.

Предстанвик відповідача, позов не визнав та вважає, щ відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, оскільки позивач працює та може надавати дану допомогу доньці та відсутні докази погіршення матеріального стану позивача, враховуючи, що на даний час позивач працює. При цьому, враховуючи практику Верховного суду народження дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року у справі № 382/1138/18 (провадження № 2/382/582/18) стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , працюючого на АЗС "ВОГ", м. Пирятин Полтавської області, 154 км. автошляху Київ-Харків-Довжанський, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 6 липня 2018 року і до досягнення донькою повноліття (а. с.7-8).

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, позивач в позові посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , він має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дружина. (а.с.10-11).

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, в судовому засіданні встановлено наступне.

З копії паспорта, ідентифікаційного номеру (а.с. 3-4) вбачається, що ОСОБА_1 , уродженець с. Смотрики, Пирятинського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, котрий розірвали, відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження (а. с.6) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копії свідоцтва про шлюб від 01.07.2020 року серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 9).

З копії свідоцтва про народження (а. с. 10) вбачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , має батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

З довідки реєстрації місця проживання виданої Смотриківською сільською радою Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_4 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с. 11).

Відповідно до копії з трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 вбачається, що він 09.05.2020 року звільнений з посади помічника оператора АЗС № 15-10 за власним бажанням (а.с.12-13).

Відповідно до довідоки Пирятинської районної філії Полтавського ОЦЗ від 09.12.2020 року позивач отримував виплати по безробіттю: за травень 2020 року - 1661,91 грн., з яких утримано 553,91 грн. аліменти, за червень 2020 року 2769,86 грн. аліменти - 923,19 грн., липень 2020 року - 2862,19 грн., аліменти - 953,97 грн., серпень 2020 року - 2492,87 грн. аліменти - 929,50 грн., вересень 2020 року - 2215,88 грн., аліменти - 929,50 грн., жовтень 2020 року - 2289,75 грн., аліменти - 929,50 грн. (а.с.14).

Із копії договору (а. с. 15-16). від 31.08.2018 року вбачається, що ОСОБА_4 навчається в НПУ імені Драгоманова у м. Києві та оплачує постуги за навчання у розмірі 14100 грн. за рік відповідно до копії квитанції (а.с.17).

З довідки (а.с.48), вбачається, що ОСОБА_1 отримував заробітну плату за період з 14 травня 2020 року по 08 лютого 2021 року в розмірі 20789, 30 гривень.

Згідно із розрахунком зі сплати аліментів за період 08.07.2018 року по грудень 2020 року заборгованість сі сплати аліментів складала, та листа, зокрема, станом на 01.01.2021 - 2588,35 грн., на 31.12.2021 - 2434,61 грн. Станом на 30.04.2022 заборгованість відсутня та позивач працює на ТОв "ФУДКОМ" (а.с., 36, 137-140).

Так, позивач має реальну можливість надавати доньці - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , допомогу у розмірі, встановленому рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2018 року.

Суд вважає, що належними та допустимими доказами позивач не підтверджує погіршення свого майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Схожий правовий підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що у позивача погіршилося становище у порівнянні з часом призначення аліментів на стільки, що він не може сплачувати аліменти на неповнолітню дитину визначеній судом частці від свого доходу, а також враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», та те, що народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, при цьому дружина позивача має отримувати соціальну допомогу при народженні дитини, тому з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 258-259, 265, 268, 354,279, 141 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 141, 192 СК Україн, Конвенцією про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» , суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 27 червня 2022 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.