РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2022 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

з участю секретаря Ковальського Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подав до суду позовну заяву в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу у розмірі 50 000,00 гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.03.2015 року між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачкою було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5091622. Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Зазначається, що 10.01.2016 року на автодорозі Мукачево-Рогатин-Івано-Франківськ, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку, пасажирам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 11.10.2017 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачкою Правил дорожнього руху України, чим остання скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України. З огляду на вищевказане, страхова компанія власника пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 ПрАТ «СК «УНІКА» - звернулась до страховика позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АІ/5091622. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/075/000/16/0401 від 06.04.2018 року позивачем було виплачено ПаПТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням№17 від 06.04.2018 року. Відповідно до вироку Миколаївського районного суду м. Львова від 11.10.2017 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану автомобіля та обладнання транспортного засобу «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , вимогам п. 31.4.5 (г) ПДР України, а саме встановлення на передній осі забезпеченого транспортного засобу шин різних моделей різного типу та з різними малюнками протектора. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 50 000,00 грн. На підставі наведеного Позивач просить суд позов задовольнити.

Представник позивача подав до суду 03.01.2019 року заяву про уточнення підстав позову. Зазначається, що представником позивача, під час складання позовної заяви , не було зазначено ще однієї підстави, яка слугує для звернення з даним позовом до суду. Стверджується, що оскільки відповідачка, як водій причетний до ДТП, та як страхувальник за полісом №АІ/5091622, не виконала обов`язку щодо письмового повідомлення страховика про настання страхової події у строки та на умовах, передбачених законодавством України. Таким чином, позивач набув права звернення до суду з позовом про відшкодування збитків в порядку регресу.

Представник позивача подав до суду 28.01.2019 року клопотання про збільшення позовних вимог. Зазначається, що позивачем на виконання заяви на виплату страхового відшкодування №4565 від 13.07.2016 року було сплачено ПрАТ «СК «Уніка», а саме страховику пошкодженого автомобіля «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 , страхове відшкодування за полісом №АІ/5091622 в розмірі: 50 000,00 грн. Однак, в подальшому до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулася потерпіла особа ОСОБА_7 з заявою про страхове відшкодування витрат за шкоду нанесену здоров`ю. На підставі вищевказаної заяви позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 70 000,00 грн., що включає витрати на лікування потерпілого, витрати, пов`язані зі стійкою втратою працездатності, а також з моральною шкодою. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування за полісом №АІ/5091622 становить 120 000,00 грн. Відповідно, сума, що підлягає стягненню в порядку регресу, становить 120 000,00 грн.

Представник відповідачки подав до суду 28.01.2019 року відзив на позовну заяву. Зазначається, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві. Позивач в пред`явленому позову посилається на те, що відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 11.10.2017 року ДТП сталася внаслідок невідповідності технічного стану і обладнання транспортного засобу, а саме автомобіля «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується відповідачка, вимогам п. 31.4.5 (г) ПДР України, тобто встановлення на передній осі забезпеченого транспортного засобу шин різних моделей, різного типу та з різними малюнками протектора. Відповідно позивач вважає, що має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо вона визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічному стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР України. Крім того, позивач не врахував ті обставини, що вказана вище пригода сталася, згідно з вироком Миколаївського районного суджу м. Львова від 11.10.2017 року, внаслідок збігу кількох факторів і без причин технічного характеру. Тобто, встановлення на автомобілі «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 , шин різних моделей, різного типу та з різними малюнками протектора не було причиною настання ДТП. До дорожньо-транспортної пригоди призвели безвідповідальні і легковажні дії водія. Отже, позовні вимоги позивача є безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав до суду 13.02.2019 року відповідь на відзив. Вважає відзив необґрунтованим з наступних підстав. Правилами дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів, у яких на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів з різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів. Відповідно до вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 11.10.2017 року, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , 10.01.2016 року, керуючи автомобілем «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Мукачево-Рогатин-Івано-Франківськ-Львів, порушила вимоги ПДР України: розділ 1 п.п.1.2, 1.5,1.10; розділу 2 п.п.2.3 б), д); розділу 12 п.12.1; розділу 31 п.31.4.5 г), а саме, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, керуючи автомобілем, у якому на передній осі були встановлені шини різних моделей, різного типу та з різними малюнками протектора, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахувала дорожню обстановку та стан керованого нею транспортного засобу, виїхала на смугу зустрічного руху. де скоїла зіткнення з автомобілем «КІА» ,д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Крім того, відповідачка не виконала обов`язку щодо письмового повідомлення страховика про настання страхової події у строки та на умовах, передбачених законом. Відтак підставами для звернення до суду з позовом до відповідачки про відшкодування збитків в порядку регресу є невідповідність технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху України та неповідомлення страховика у строки та на умовах, передбачених законодавством, про настання страхового випадку. На додачу, до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулася потерпіла особа ОСОБА_7 з заявою про страхове відшкодування витрат за шкоду нанесену здоров`ю. На підставі вищевказаної заяви позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування в розмірі 70 000,00 грн., що включає витрати на лікування потерпілого, витрати, пов`язані зі стійкою втратою працездатності, а також з моральною шкодою. Таким чином, загальна сума страхового відшкодування за полісом №АІ/5091622 становить 120 000,00 грн. Відповідно, сума, що підлягає стягненню в порядку регресу, становить 120 000,00 грн. Позивач вважає, що доводи відповідачки, викладені у відзиві є необґрунтованими. Просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачки 04.03.2019 року подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Зазначається, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Посилання позивача на неповідомлення страховика у строки і на умовах, визначених у законодавстві, при поданні регресного позову страховика до страхувальника є безпідставним, адже відповідачка після настання ДТП з важкими травмами була госпіталізована у реанімаційне відділення Бібрської РЛ, звідки у важкому стані і медикаментозному сні, 12.01.2016 року переведена у ВАІТ К8МКЛ. У даному медичному закладі перебувала до 09.03.2016 року. Тому фізично не мала можливості звернутися у встановлений термін до страховика та повідомити його письмово про настання страхового випадку. Даний факт підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 16.11.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 року справу за позовом ПрПТ «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

За результатами проведено підготовчого судового засідання ухвалою суду 08.06.2021 року призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить такий задовольнити.

Представник відповідачки та відповідачка в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, однак подали письмові пояснення, відзив на позов.

Враховуючи, що дана справа перебуває в провадженні Франківського районного суду з 26 жовтня 2018 року і у всіх учасників справи було достатньо часу для наведення свої доводів у поданому до суду позові шляхом подачі заперечень на позов, письмових пояснень та заперечень на ці пояснення, відзиву, відповіді на відзим (наведеними правами учасники скористались в повному обсязі, що стверджується матеріалами справи), суд приходить до переконання про можливість завершення розгляду справи у відсутності учпсників судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.01.2016 року о 10 годині, керуючи автомобілем «DAEWOO SENS» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі сполученням Мукачево-Рогатин-Івано-Франківськ-Львів зі сторони м. Львова у напрямку до м. Івано-Франківськ, при проїзді її ділянки в районі 389 км + 196 м біля с.м.т. Нові Стрілища Жидачівького району Львівської області, порушив вимоги р.1 п.п.1.2,1.5,1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», «дорожня обстановка», «дорожні умови»); р.2 п.п.1.3б), д); р.12 п.12.1; р.31 п.31.4.5 г) ПДР України, які виразилися у тому, що вона проявила неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, керуючи автомобілем, у якого на передній осі були встановлені шини різних моделей, різного типу та з різними малюнками протектора, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку та стан керованого нею транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого втратила контроль над його рухом та без причин технічного характеру виїхала на смугу зустрічного руху, де скоїла зіткнення із автомобілем «КІА МОНАУЕ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , котрий рухався у зустрічному їй напрямку.

Вина відповідачки підтверджується вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 11.10.2017 року.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до полісу №АІ/5091622, 26.03.2015 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до висновку №29/03-16 експертного авто товарознавчого дослідження по листу ПрАТ СК «Уніка» від 30.03.2016 року, вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля KIA MOHAVE д.н.з. НОМЕР_2 , в цінах на момент завершення експертизи, становить 422 616,28 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на вищевказане, згідно з заявою №17434 на виплату страхового відшкодування, страхова компанія власника транспортного засобу «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 та потерпілого у ДТП ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

На підставі страхового акту №ОЦ/075/000/16/0401 від 06.04.2018 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №17 від 06.04.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» скеровувало ОСОБА_1 претензію про відшкодування збитків в порядку регресу вих. №РУ/16/0401 від 30.05.2018 року на суму 50 000,00 грн.

Зазначену суму відповідачка добровільно відшкодувати відмовилася.

На підставі страхового акту №ОЦ/075/000/18/0051 від 16.11.2018 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплатило потерпілому у ДТП ОСОБА_5 , згідно заяви про виплату страхового відшкодування від 23.08.2018 року, страхове відшкодування в розмірі 70 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №21 від 16.11.2018 року.

Відповідно до виписки №278/67 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 з важкими травмами була госпіталізована у реанімаційне відділення Бібрської РЛ, звідки у важкому стані і медикаментозному сні, 12.01.2016 року переведена у Комунальну 8-му міську клінічну лікарню м. Львова. Перебувала у зазначеному медичному закладі з 12.01.2016 року до 19.02.2016 року.

За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Пунктом 22.1ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. 38.2.1. п.38.2ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» після сплати страхового відшкодування має право подати позов у порядку регресу до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до абз. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, який міститься у постанові від 13.02.2014 року неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Частина 1 статті 1191 ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. «г» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Приймаючи до уваги, що ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виконало покладені на нього Законом та умовами Договору обов`язки та відшкодував шкоду завдану відповідачкою, а страхувальник ОСОБА_1 не виконала умов договору, враховуючи, що ДТП сталася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу «DAEWOO», д.н.з. НОМЕР_1 вимогам ПДР України, а саме встановлення на передній осі забезпеченого транспортного засобу шин різних моделей, різного типу та з різними малюнками протектора, у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виникло право вимоги відшкодування збитків в порядку регресу у розмірі виплаченого відшкодування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 120 000,00 грн.

Судові витрати слід стягнути із відповідачки, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12,81,258,259,263-265,352,354, ЦПК України,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження юридичної особи: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) витрати, пов`язані з відшкодуванням завданої шкоди у порядку регресу, у розмірі 120 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження юридичної особи: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40) сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Сторони у справі:

Позивач: ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження юридичної особи: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40; ; МФО: 300346);

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Мартьянова С.М.