Справа № 206/1222/22
Провадження № 2/206/602/22
08.09.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря судового засідання Гергіль Ю.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною допомогою на дітей одиноким матерям,-
І. Стислий виклад позиції позивача.
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
05.05.2022 представник позивача звернулася до суду із даної позовною заявою, яка ухвалою судді від 10.05.2022 була залишена без руху (а.с. 1-15, 16-17).
06.06.2022 представником позивача, на виконання ухвали судді від 15.05.2022, подано до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 21-28).
07.06.2022 від представника заявника надійшла заява про долучення доказів (а.с. 29-31).
07.06.2022 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті 08.08.2022 (а.с. 33).
08.08.2022 відкладено судове засідання на 18.08.2022 у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 38).
18.08.2022 відкладено судове засідання на 08.09.2022 у зв`язку з неявкою відповідача (а.с. 42).
У судові засідання призначені 08.08.2022, 18.08.2022 та 08.09.2022 відповідач, повідомлена про дату та час судового засідання, не з`явилася, в зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
08.09.2022 складено вступну та резолютивну частини заочного рішення суду (а.с. 50).
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Самарської районної у місті Дніпрі ради із заявою № 76 від 13.01.2020 про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, до якої долучила необхідні для цього документи, зокрема Декларацію про доходи та майновий стан, у зв`язку з чим останній була призначена державна допомога на дітей одиноким матерям, на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період з 01.01.2020 по 30.06.2020. Призначено допомогу у розмірі 2218 грн., відповідно до рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 15.01.2020 (а.с. 3-4, 7).
Згідно з довідкою розрахунку переплати по допомозі одиноким матерям за період з 01.01.2020 по 30.04.2020 на ОСОБА_1 , останній було надміру виплачені кошти державної допомоги на дітей одиноким матерям у сумі 3506,04 грн. (а.с. 15).
Рішенням про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 01.04.2020, внесено зміни до рішення від 15.01.2020 та вирішено з суми надміру виплачених коштів утримати 20%. З урахуванням утримання, призначено допомогу з 01.01.2020 по 30.06.2020 у розмірі 1341,49 грн. (а.с. 11).

08.02.2021 ОСОБА_1 отримала повідомлення від позивача № 8/14-51 від 22.01.2021, відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 були надміру виплачені державні кошти за призначеною допомогою на дітей одиноким матерям в сумі 3506,04 грн. за період з 01.01.2020 по 30.04.2020, у зв`язку з тим, що нею було подано документи із свідомо неправдивими відомостями, які вплинули на призначення і виплату допомоги, а саме отримання нею заробітної плати. Залишок суми, який підлягає поверненню становить 2268,18 грн. (а.с. 13).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Дані спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992, Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001, якою затверджено «Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми».

Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, спрямованих на відновлення порушеного майнового стану потерпілої особи та на усунення негативних майнових наслідків, що настали.

Відповідно до абз. 1 ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992 допомога у зв`язку з вагітністю та пологами (крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону), допомога при народженні дитини, допомога при усиновленні дитини, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомога на дітей одиноким матерям, допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, призначається і виплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до умов, що діяли на момент призначення ОСОБА_1 допомоги на дитину одинокій матері, що викладені у Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми в редакції від 06.02.2018, для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подається, зокрема, заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики - п. п. 1 п. 35.

Згідно з абз. 1 п. 34 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми в редакції від 06.02.2018, допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

При цьому, згідно з абз. 2 п. 34 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми в редакції від 06.02.2018, середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги на підставі довідки про доходи і декларації про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Відповідно до п. 48 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги.

Згідно з абз. 2-4 п. 49 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, якщо отримувачам державної допомоги сім`ям з дітьми, якими подано документи із свідомо неправдивими відомостями, не подано відомостей про зміни у складі сім`ї, приховуються обставини, які впливають на призначення і виплату допомоги, було надміру виплачено суми допомоги, органи соціального захисту населення: визначають обсяг коштів, які підлягають поверненню, з місяця призначення державної допомоги сім`ям з дітьми та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють отримувачу державної допомоги сім`ям з дітьми про обсяг коштів, які підлягають поверненню, та строки їх повернення.

На підставі абз. 9 п. 49 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми, у разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі не добросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Отже, проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши обставини даної справи, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достовірних правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем при зверненні за отриманням допомоги на дітей одиноким матерям подані недостовірні дані, а саме ОСОБА_1 в своїй декларації про доходи та майновий стан особи, яка звернулась за призначенням соціальної допомоги від 13.01.2020, не зазначено відомостей щодо фактично отриманого нею доходу за IV квартал 2019 року, а саме 10518,12 грн. заробітної плати від ФОП ОСОБА_3 , що зумовило здійснення останній надмірних виплат коштів державної допомоги на дітей одиноким матерям за період з 01.01.2020 по 30.04.2020 в сумі 3506,04 грн.

Враховуючи утримання по 20% з допомоги на дітей одиноким матерям, сума, яка підлягає поверненню відповідачем на користь позивача становить 2268,18 грн.

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В свою чергу, практика Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2811-XII від 21.11.1992», п. 34, 35, 48, 49 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сім`ям з дітьми» в редакції від 06.02.2018, ст.ст. 16, 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 258, 259, 264, 265, 280-283, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною допомогою на дітей одиноким матерям - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, буд. 55, , рахунок НОМЕР_2 в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, МФО 805012) суму надміру виплаченої державної допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 2268,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 2 481 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.09.2022.

Головуючий суддя: К.С. Маштак