Справа № 336/7814/21
Провадження № 2/336/1068/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Карабак Л.Г., за участі секретаря Тимошенко Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про надання дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 , про надання дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що їй та ОСОБА_4 на праві часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2006 року (справа 2-3897/2006) за нею та відповідачем ОСОБА_4 було визнано право власності (за кожним по 1/2 частині) будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2011 року (справа № 0827/2-553/2011) між співвласниками визначений порядок користування земельною ділянкою та житловим будинком, проведений розподіл будинку в натурі.

Позивачці виділено та визнано за нею право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позначену на додатку до висновку № ОС-80 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2011 року помаранчевим кольором, а саме:

частину житлового будинку «А», а саме:

Коридор 1-1 площею 4,9 кв.м.,

Кімната 1-2 площею 21,2 кв.м.,

Кухня 1-3 площею 8,6 кв.м.,

Коридор 1-4 площею 3,6 кв.м.,

Санвузол 1-5 площею 3,8 кв.м.

Площа приміщень окремого користування становить 42, 1 кв.м. вартістю 59664 грн. (42,1 * 1417,2);

Літеру «Ж»- гараж 19775 грн.,

Оглядову яму в літ «Ж»- 1981 грн.,

Яму зливну № 5 3164 грн.,

1/2 воріт № 3 -1415,5 грн.,

1/2 замощення І 814,5 грн.,

1/2 паркану № 6 -1059 грн.

Разом 87873 грн., що на 1318,5 грн. менше ідеальної частки.

ОСОБА_4 виділено та визнано за ним право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позначену на додатку до висновку № ОС-80 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2011 року синім кольором, а саме:

Частину житлового будинку «А», а саме:

Коридор 2-1 площею 7,2 кв.м.,

Кімната 2-2 площею 13,0 кв.м.,

Кімната 2-3 площею 7,3 кв.м.,

Кухня 2-4 площею 7,3 кв.м.,

Сан.вузол 2-5 площею 5,2 кв.м.

Площа приміщень окремого користування становить 40,0 кв.м., вартістю 56688 грн. (40,0 * 1417,2);

Літ «а`службова прибудова - 14388 грн.,

Літ. «Кр»- ганок до літ «а»- 234 грн.,

Літ. «Коз»- козирок до літ. «а»-374 грн.,

Літ «В»- гараж 12763 грн.,

№ 4 водопровід -189 грн.,

№ 4 будівля водоз 483 грн.,

Літ «Л»- вбиральня 2102 грн.,

1/2 воріт № 3 -1415,5 грн.,

1/2 замощення І 814,5 грн.,

1/2 паркану № 6 -1059 грн.

Разом 90510 грн., що на 1318,5 грн. більше ідеальної частки.

Визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновкам № ОС-80 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2011 року:

у спільне користування співвласникам, виділена земельна ділянка :

-під двором спільного користування - площею 18,06 кв.м.,

-за гаражем літ «В»- площею 46,19 кв.м.,

-біля житлового будинку «А»- площею 40,29 кв.м.

Загальна площа земельної ділянки спільного користування 104,54 кв.м.

Позивачці виділено в користування:

-1/2 частину земельної ділянки спільного користування 52,27 кв.м. (104,54 :2),

-земельну ділянку під частиною житлового будинку «А» площею 52,96 кв.м.,

-земельну ділянку біля службової прибудови літ. «а» (земля під прибудову тамбуру) площею 5,46 кв.м.,

-земельну ділянку під гаражем «Ж», площею 23,95 кв.м.,

-земельну ділянку під житловим будинком «А», площею 9,13 кв.м.,

-земельну ділянку перед житловим будинком «А», біля зливної ями № 5 площею 26,0 кв.м.,

-земельну ділянку під городом площею 35,64 кв.м.

Земельна ділянка окремого користування ОСОБА_1 загальною площею 205, 5 кв.м. (на схемі позначена помаранчевим кольором).

ОСОБА_4 виділено в користування:

-1/2 частину земельної ділянки спільного користування 52,27 кв.м. (104,54 :2),

-земельну ділянку під частиною житлового будинку «А`площею 50,88 кв.м.,

-земельну ділянку під службовою прибудовою літ. «а» площею 7,42 кв.м.,

-земельну ділянку біля та під житловим будинком « ОСОБА_6 108,3 кв.м.,

-земельну ділянку біля та під сараєм «З`площею 16,8 кв.м.,

-земельну ділянку біля та під вбиральнею «Л`площею 4,42 кв.м.,

-земельну ділянку під гаражем «В`площею 19,5 кв.м.

Земельна ділянка окремого користування ІІ співвласника загальною площею 259, 5 кв.м.

Після розподілу житлового будинку в натурі право спільної часткової власності припинилось, але окремі адреси не присвоювалися.

У будинку зареєстровані члени родини позивачки: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3

ОСОБА_4 та члени його родини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Також в даному житловому будинку зареєстрована ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

На теперішній час позивачка має бажання розпорядитися належною їй частиною житлового будинку АДРЕСА_2 .

08 вересня 2021 року вона звернулась до районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району із заявою про надання дозволу на продаж (відчуження), належної їй частки домоволодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

Листом № Д-792-1241 від 16.09.2021 року її було повідомлено, що комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення відмовити позивачці у надані дозволу на продаж нерухомості, у зв`язку з тим, що не надана згода на продаж батьками малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Вказані дії районної адміністрації та відповідачів позивачка вважє незаконним та такими, що порушують права власника, виходячи з того, що при розгляді цього питання комісія обмежилась тільки зобов`язанням надати згоду батьків дитини, які не є членом родини позивачки, а вони протиправно відмовляються від надання згоди.

Комісією перевірялися документи, які підтверджують факт того, що дитина не входить в коло родини позивачки та її житлові права не порушуються.

На органи опіки та піклування покладений обов`язок охорони прав дитини на житло, яким володіють її батьки, або в якому вони проживають та зареєстровані.

Малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є онукою співвласника ОСОБА_4 . ЇЇ батьками є відповідачі за даним позовом ОСОБА_2 (син співвласника ОСОБА_4 ) та ОСОБА_12 . Разом зі своїми батьками вона проживає та має право користування частиною будинку, яка належить на праві власності ОСОБА_4 . Дитина не є членом родини позивачки та не проживає разом в належній їй частині житлового будинку. Права користування належною їй часткою житлового будинку ні малолітня ОСОБА_10 , ні її батьки не мають.

Будь-яких угод між сторонами з приводу користування частиною житлового будинку не укладалося, а тому ОСОБА_4 та члени його родини, у тому числі і його малолітня онука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не набувають рівних із позивачкою прав та обов`язків щодо володіння та користування частиною вказаного житлового будинку.

Право користування є похідним від права власності, а тому малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , набула право користування тільки частиною житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності її дідусеві ОСОБА_4 , членом родини якого вона є.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Відповідачі у судовому засідання проти задоволення позову заперечували. Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району грунтує свої заперечення на оому, що малілітня ОСОБА_10 та позивачка зареєстровані за однією адресою, при виділенні об`єктів нерухомоті в окремі сторони не вирішили питання про присвоєння різних адрес. Інщі сторони заперечують проти задоволення позову з тих підстав, що між ними склалися неприязні стосунки.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві часткової власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2006 року (справа 2-3897/2006) за нею та відповідачем ОСОБА_4 було визнано право власності (за кожним по 1/2 частині) будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2011 року (справа № 0827/2-553/2011) між співвласниками визначений порядок користування земельною ділянкою та житловим будинком, проведений розподіл будинку в натурі.

Позивачці виділено та визнано за нею право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позначену на додатку до висновку № ОС-80 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2011 року помаранчевим кольором, а саме:

частину житлового будинку «А»:

Коридор 1-1 площею 4,9 кв.м.,

Кімната 1-2 площею 21,2 кв.м.,

Кухня 1-3 площею 8,6 кв.м.,

Коридор 1-4 площею 3,6 кв.м.,

Санвузол 1-5 площею 3,8 кв.м.

Площа приміщень окремого користування становить 42, 1 кв.м. вартістю 59664 грн.

(42,1 * 1417,2);

Літеру «Ж»- гараж 19775 грн.,

Оглядову яму в літ «Ж»- 1981 грн.,

Яму зливну № 5 3164 грн.,

1/2 воріт № 3 -1415,5 грн.,

1/2 замощення І 814,5 грн.,

1/2 паркану № 6 -1059 грн.

Разом 87873 грн., що на 1318,5 грн. менше ідеальної частки.

ОСОБА_4 виділено та визнано за ним право власності на частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позначену на додатку до висновку № ОС-80 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2011 року.

Частину житлового будинку «А»:

Коридор 2-1 площею 7,2 кв.м.,

Кімната 2-2 площею 13,0 кв.м.,

Кімната 2-3 площею 7,3 кв.м.,

Кухня 2-4 площею 7,3 кв.м.,

Сан.вузол 2-5 площею 5,2 кв.м.

Площа приміщень окремого користування становить 40,0 кв.м., вартістю 56688 грн. (40,0 * 1417,2);

Літ «а`службова прибудова - 14388 грн.,

Літ. «Кр»- ганок до літ «а»- 234 грн.,

Літ. «Коз»- козирок до літ. «а»-374 грн.,

Літ «В»- гараж 12763 грн.,

№ 4 водопровід -189 грн.,

№ 4 будівля водоз 483 грн.,

Літ «Л»- вбиральня 2102 грн.,

1/2 воріт № 3 -1415,5 грн.,

1/2 замощення І 814,5 грн.,

1/2 паркану № 6 -1059 грн.

Разом 90510 грн., що на 1318,5 грн. більше ідеальної частки.

Визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновкам № ОС-80 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 29.08.2011 року:

у спільне користування співвласникам, виділена земельна ділянка :

-під двором спільного користування - площею 18,06 кв.м.,

-за гаражем літ «В»- площею 46,19 кв.м.,

-біля житлового будинку «А»- площею 40,29 кв.м.

Загальна площа земельної ділянки спільного користування 104,54 кв.м. (на схемі позначено червоним кольором).

Позивачці виділено в користування:

-1/2 частину земельної ділянки спільного користування 52,27 кв.м. (104,54 :2),

-земельну ділянку під частиною житлового будинку «А» площею 52,96 кв.м.,

-земельну ділянку біля службової прибудови літ. «а» (земля під прибудову тамбуру) площею 5,46 кв.м.,

-земельну ділянку під гаражем «Ж», площею 23,95 кв.м.,

-земельну ділянку під житловим будинком «А», площею 9,13 кв.м.,

-земельну ділянку перед житловим будинком «А», біля зливної ями № 5 площею 26,0 кв.м.,

-земельну ділянку під городом площею 35,64 кв.м.

Земельна ділянка окремого користування ОСОБА_1 загальною площею 205, 5 кв.м. (на схемі позначена помаранчевим кольором).

ОСОБА_4 виділено в користування:

-1/2 частину земельної ділянки спільного користування 52,27 кв.м. (104,54 :2),

-земельну ділянку під частиною житлового будинку «А`площею 50,88 кв.м.,

-земельну ділянку під службовою прибудовою літ. «а» площею 7,42 кв.м.,

-земельну ділянку біля та під житловим будинком « ОСОБА_6 108,3 кв.м.,

-земельну ділянку біля та під сараєм «З`площею 16,8 кв.м.,

-земельну ділянку біля та під вбиральнею «Л`площею 4,42 кв.м.,

-земельну ділянку під гаражем «В`площею 19,5 кв.м.

Земельна ділянка окремого користування ІІ співвласника загальною площею 259, 5 кв.м.

Після розподілу житлового будинку в натурі право спільної часткової власності припинилось, але окремі адреси частинам будинку не присвоювалися.

У будинку зареєстровані члени родини позивачки, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також ОСОБА_4 та члени його родини, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Листом № Д-792-1241 від 16.09.2021 року позивачку було повідомлено, що комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення відмовити їй у надані дозволу на продаж нерухомості, у зв`язку з тим, що не надана згода на продаж батьками малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно зі ст. 1, ч. 1, 2 ст. 8 Конституції України, Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За правилами частини 3 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Згідно з частиною 3 статті 18 названого Закону органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до частини 4 статті 177 Сімейного кодексу України Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866.

Відповідно до пункту 67 даного Порядку Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Вичерпний перелік підстав для відмови органом опіки і піклування у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна, наведено у частині 5 статті 177 Сімейного кодексу України.

Аналіз змісту наведених положень законодавства, а також фактичних обставин справи дає підстави для таких висновків.

Необхідність отримання дозволу органа опіки і піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини обумовлена необхідністю гарантування збереження права дитини на житло та недопущення звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Поряд з цим, зазначеними нормами встановлено обов`язок отримання такого дозволу батьками або особами, які їх замінюють лише у відносинах з їхніми дітьми під час відчуження нерухомого мана, яке належить дітям або яким вони користуються.

В даному випадку, у відповідачки яка звернулася до органа опіки і піклування із заявою про отримання дозволу на відчуження належної їй частки будинку - відсутні малолітні або неповнолітні діти.

Тобто, відсутність малолітніх або неповнолітніх дітей у позивачки, яка звернулася до органа опіки і піклування, свідчить про об`єктивну неможливість порушення прав таких дітей при розпорядженні належною їй нерухомістю.

Отже, положення СК України та постанову КМУ від 24.09.2008 № 866, не застосовуються до спірних правовідносин.

Суд звертає увагу, що орган опіки і піклування, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у наданні дозволу, жодним чином не мотивував власної позиції відносно того, яким чином імовірна зміна власника майна що належить іншим особам, порушить гарантоване державою право дитини на житло, або звузить обсяг існуючих майнових прав чи порушить її інтереси, враховуючи, зокрема, ту обставину, що судовим рішенням встановлено порядок користування об`єктами нерухомості.

У відповідності до частин 1 - 3 ст. 358 Цивільного кодексу України, Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З наведених положень, слідує, що співвласник у разі необхідності має право на виділ у натурі частки із майна. У цьому разі спільна часткова власність припиняється.

Разом з тим, учасникові спільної часткової власності надається право на оплатне або безоплатне відчуження іншим особам своєї частки у спільному майні. Набувачами такої частини можуть бути не тільки інші співвласники, але і сторонні особи.

У цих випадках спільна власність не припиняється, оскільки відчужується не конкретна частина майна, а частка у праві спільної власності, тобто відбувається лише заміна суб`єкта цивільних правовідносин.

Судом не встановлено, яким чином зміна суб`єкта цих відносин - власника частки у спільній частковій власності звужує обсяг прав чи свобод неповнолітніх членів родини іншого власника частки у спільній власності.

Крім того, суд звертає увагу, що малодітня ОСОБА_10 не є дитиною власника частки будинку, є членом його родини, а відтак згода її батьків на продаж частки іншого власника взагалі не ґрунтується на законі.

Відповідачі відмовляючи у наданні згоди керувалися суб`єктивними причинами, які пов`язані з конфліктними стосунками.

Питання, які віднесенні до повноважень органів опіки і піклування, визначені пунктом 1.7 Правил опіки та піклування, які затверджено наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 р. № 34/166/131/88, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.06.1999 р. за № 387/3680.

За правилами цього пункту, органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації, зокрема: вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); беруть участь у розгляді судами спорів, пов`язаних із захистом прав неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); установлюють опіку над майном у передбачених законом випадках; оформлюють належні документи щодо особи підопічного та щодо майна, над яким установлюється опіка; охороняють та зберігають житло і майно підопічних і визнаних безвісно відсутніми; провадять іншу діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.

Зі змісту наведеного пункту вбачається, що основною функцією органів опіки і піклування є діяльність щодо забезпечення прав та інтересів неповнолітніх дітей та повнолітніх осіб, які потребують опіки і піклування.

Водночас, вбачається, що відповідач не досліджував питання порушення прав дитини, не навів доводів та аргументів з цього приводу, обмежився тим, що розлілений об`єкт нерухомості не має окремих адрес, що до його компетенції як органу опіки і піклування, чинним законодавством не віднесено.

Право позивача розпоряджатися своєю власністю є беззаперечним гарантується ст. 41 Конституції України, а бездіяльність відповідача у справі не відповідає вимогам статті 19 Конституції України та іншим положенням чинного законодавства.

Наведене, на думку суду, дає підстави для безумовного висновку про необґрунтованість рішення суб`єкту владних повноважень, оскільки останній, як орган опіки і піклування, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на продаж нерухомого майна у межах власної компетенції, не навів жодних мотивів, яким чином у межах спірних правовідносин, порушуються права малолітніх дітей на житло, або як вчинення цього правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Водночас суд прийшов до висновку, що надання дозволу на відчудження майна, яке не має жодного відношення до дитини у будь який спосіб не передбачено чинним законодавством. Відтак позивачка має право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд без будь яких адміністративних обмежень з огляду на предмет спору. Водночас позивачка потребує судового захисту, оскільки вона позбавлена можливості реалізувати своє право власника.

На підставі вищевикладеного та статтями 12, 13, 81, 141, 76-79, 265-268, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1 , дозвіл на вчинення правочинів щодо належного їй на праві часткової власності нерухомого майна: частини житлового будинку АДРЕСА_1 , без дозволу районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування, та без згоди батьків малолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.Г.Карабак