Справа № 282/47/22
Провадження № 2/282/61/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Носача В.М.,

при секретарі судового засідання - Поварчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В :

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором за кредитним договором №б/н від 28.01.2011 у розмірі 16985,71 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що між АТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_2 укладено вищевказаний кредитний договір, за яким позичальнику відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування, та обслуговування картрахунку, та який в подальшому збільшився до 1000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , що стверджується довідкою про склад сім`ї, де вказана адреса реєстрації.

09.04.2020 позивачем направлена претензія кредитора до Любарської державної нотаріальної контори та 31.07. 2020 лист-претензію до спадкоємців.

Посилаючись на те, що претензія залишена без реагування та без належного виконання, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця прав та обов`язків померлого позичальника, заборгованість, яка утворилась станом на день смерті позичальника в сумі 16985,71 грн.

Ухвалою суду від 15 квітня 2022 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано копію спадкової справи № 17/2020 до майна померлої ОСОБА_2 та довідку щодо останнього місця проживання померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальника ОСОБА_2 , довідку про склад сім та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті померлого: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27.04.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за безпідставністю заявлених позовних вимог. Відповідач вказує, що позовна заява і додатки не містять доказів наявності спадкового майна та його вартості, в межах якого може бути стягнуто заборгованість, а також відсутня інформація про видачу по смерті ОСОБА_2 свідоцтв про право на спадщину за законом чи заповітом.

01.06.2022 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача вказує, що оскільки відповідач на час смерті проживав з ОСОБА_2 , тому вважається таким, що прийняв спадщину та зобов`язаний задовольнити вимоги кредиторів померлого.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлялися належним чином про час та місце такого засідання, причини неявки суду не пояснили, клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду не надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №б/н від 28.01.2011, за яким позичальнику відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування, та обслуговування картрахунку, та який в подальшому збільшився до 1000,00 грн.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №176 від 24.07.2018.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.05.2020 №60108236 вбачається, що ніхто зі спадкоємців із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини після померлої ОСОБА_2 до нотаріуса не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті входять до складу спадщини.

Відповідно до частини 3 статті 1268, частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Окрім цього, суд бере до уваги положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в якому зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона послається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги покладенням на ОСОБА_1 обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, позивач не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та щодо його вартості. Не містять таких відомостей і матеріали спадкової справи, які витребувані судом ухвалою від 15 квітня 2022 року. Сам лише факт спільного проживання відповідача із ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини не свідчить про фактичне прийняття спадщини та про наявність будь-якого спадкового майна.

Крім того, як вбачається з Довідки №296 від 16.05.2022, виданої Любарською селищною радою Житомирського району Житомирської області, що за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 16.07.2018 проживали та були зареєстровані, окрім відповідача, також: мати ОСОБА_3 ; донька ОСОБА_4 ; син ОСОБА_5 ; баба ОСОБА_6 . Разом з тим, позовні вимоги до даних осіб позивачем не заявлено.

Також позивачем не надано жодних доказів про існування чи не існування інших спадкоємців, які мають обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України.

Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_2 суд прийшов до висновку про необґрунтованість позову банку до спадкоємця боржника.

Керуючись статтями 1281, 1282 ЦК України, статтями 10-13, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуючий суддя В.М. Носач