РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/2178/21

провадження у справі № 2/0285/123/22

20 червня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Сташків Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новограді-Волинському

за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйко Володимир Павлович,

про визнання відмови від спадщини недійсною, визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому, уточнивши позовні вимоги 03.06.2021 року, просив визнати недійсною його заяву від 28.12.2020 року про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль марки Gelly MR-7151А, 2008 року випуску, що видані 23.03.2021 року на ім`я ОСОБА_3 та скасувати державну реєстрацію права власності на спадкове майно за відповідачем.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 та автомобіль марки Gelly MR-7151А, 2008 року випуску. Позивач є власником іншої 1/2 ідеальної частини зазначеного житлового будинку. Відповідач незаконно заволодів документами, що посвідчують право власності на вказаний будинок, та отримав свідоцтва про право власності за законом на все майно покійної ОСОБА_4 . Підставою для видачі таких свідоцтв стала подана ним 28.12.2020 року заява про відмову від спадщини померлої дружини, посвідчена нотаріально. Наголошує, що на момент вчинення даного правочину він в силу свого віку, перенесених захворювань, юридичної необізнаності помилився щодо правових наслідків правочину, оскільки не мав наміру відмовлятися від спадщини після смерті дружини і вважав, що підписує документи, необхідні саме для прийняття спадщини. Також не пам`ятає, щоб нотаріус роз`яснював йому, який документ надається для підпису та юридичні наслідки підписання даного документу. Після смерті дружини він продовжує проживати в будинку. Вказаний будинок збудований за його кошти за час шлюбу з покійною дружиною. Натомість відповідач має інше житло. Він є позивачу нерідним сином, з ним склалися неприязні відносини і він переслідує єдину мету: позбавити його частки у спадщині та створити умови, які ускладнять його спокійне проживання. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

28.04.2021 року ухвалою суду частково задоволена заява позивача про забезпечення позову та накладено арешт на автомобіль марки Gelly MR-7151А, 2008 року випуску, шасі НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 285/2178/21.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою суду від 13.05.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому судовому засіданні 03.06.2021 року судом прийнята до розгляду заява позивача про збільшення позовних вимог, відкладено судове засідання, надана можливість стороні відповідача підготувати відзив на збільшені позовні вимоги.

У відзиві від 17.06.2021 року відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову повністю. Свої заперечення мотивували тим, що позивач звернувся до суду з захистом непорушеного права, до матеріалів справи не долучив ключового доказу - копії заяви про відмову від спадщини від 28.12.2020 року. Також відсутні підстави для прийняття заяви про уточнення позовних вимог до суду. Крім того, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Посилання позивача на помилку, як підставу для визнання правочину недійсним, є безпідставним і не доведеним жодним доказом.

Правом подачі відповіді на відзив позивач не скористався.

Також у підготовчому судовому засіданні 08.07.2021 року за клопотанням позивача призначена судова психіатрична експертиза, на вирішення якої поставлені питання про стан психічного здоров`я позивача на момент підписання заяви про відмову від спадщини. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Після надходження висновку експерта у травні 2022 року провадження по справі поновлене, підготовче судове засідання призначене на 02.06.2022 року.

02.06.2022 року справа призначена до судового розгляду на 20.06.2022 року.

Позивач в судовому засіданні 20.06.2022 року позов просив задовольнити повністю з підстав, зазначених у позові. Наголосив, що заяву про відмову від спадщини підписав у поганому самопочутті, не міг прочитати текст, бо піднявся тиск. Після смерті дружини в нього була глибока депресія аж до березня 2021 року. Ініціативу звернутися до нотаріуса проявив рідний брат відповідача ОСОБА_5 , який також відмовився від своєї частки у спадщині на користь відповідача. Наразі він, хоча і є пенсіонером, працює слюсарем у КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго". З роботою справляється добре. Був випадок, що він закрив будинок на інший ключ, якого не мав відповідач. З приводу неправомірних дій відповідача звертався до поліції.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю. Пояснила, що відповідач повністю усвідомлював значення своїх дій при написанні заяви про відмову від спадщини після смерті дружини. Про вказане, зокрема, свідчить висновок судово-психіатричного експерта. Проте у березні 2021 року виник конфлікт між позивачем та синами покійної дружини з того приводу, що він привів у помешкання іншу жінку. З того часу позивач не допускає відповідача до житлового будинку. Наразі в суді на розгляді перебуває справа про усунення перешкод ОСОБА_6 у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус Плюйко В.П. у письмових поясненнях при розгляді справи поклався на розсуд суду. Судове засідання просив провести без його присутності. Одночасно наголосив, що при вчиненні нотаріальної дії щодо ОСОБА_1 він діяв виключно відповідно до вимог чинного законодавства, у межах своєї компетенції та повноважень.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , сестра померлої ОСОБА_4 , повідомила, що їй стало відомо, що діти її покійної сестри ОСОБА_8 і ОСОБА_9 домовились з чоловіком ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 подадуть нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини з тим, щоб частину будинку матері отримав саме ОСОБА_8 , який є молодшим сином та не має власного житла. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала їх з ОСОБА_10 покійним батькам. Коли ОСОБА_10 одружилась з ОСОБА_1 , то той наполіг, щоб збудований ними будинок на вказаній землі був зареєстрований за ними порівну. На теперішній час ОСОБА_8 не живе у частині зазначеного будинку, бо має конфлікт з ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_11 , брат відповідача ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснив, що після смерті матері ОСОБА_4 він разом з братом ОСОБА_8 та ОСОБА_1 домовились про те, що половину будинку, що належала матері, слід віддати меншому брату ОСОБА_8 . Він повідомив ОСОБА_1 , що зранку 28.12.2020 року він їде до нотаріуса писати відмову від спадщини. У визначений час ОСОБА_1 сам на власному транспорті прибув до нотаріуса. Їх у приміщенні було троє: він, брат ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . Коридор у приміщенні був маленький, двері до кабінету нотаріуса відчинені. Він зайшов першим, нотаріус пояснив йому значення відмови від спадщини, дав документи, щоб перевірити їх на відсутність помилок. Потім зайшов ОСОБА_1 , йому нотаріус говорив таке саме. Це він чув тому, що коридор у приміщенні маленький і двері до кабінету нотаріуса були відчинені. Після подання заяви вони втрьох вийшли на вулиці, вони з братом подякували ОСОБА_1 за його позицію. Він поїхав на роботу за кордон та пізніше, у березні 2022 року, дружина повідомила йому, що ОСОБА_1 привів до будинку матері іншу жінку, вона там господарює, розпоряджається маминими речами. З цього приводу між ними виник конфлікт, оскільки братам тяжко було усвідомлювати, що після смерті мами не пройшло і шести місяців, а в її будинку вже хазяйнує інша господиня.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, показання свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Дружина позивача та матір відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покійна ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності від 26.11.2010 року мала у власності 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки Gelly MR-7151А, 2008 року випуску, шасі НОМЕР_1 .

Інша 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 з 26.11.2010 року належить позивачу ОСОБА_1 .

28.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Новоград-Волинського міського нотаріального округу Плюйка В.П. з заявою, в якій повідомив, що йому відомо, що він є спадкоємцем після смерті дружини ОСОБА_4 , проте від спадщини, що залишилась після її смерті, він відмовляється, в тому числі від обов`язкової частки у спадщині. Відмову від прийняття спадщини відкликати не буде.

Також нотаріусом йому роз`яснено зміст ст. 60 Сімейного кодексу України і він відмовився від видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, оскільки все майно, яке зареєстроване за померлою ОСОБА_4 є її особистою приватною власністю (а.с. 134).

Того ж дня ІНФОРМАЦІЯ_3 син померлої ОСОБА_5 також подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини (а.с. 139 зв.б.).

Відповідач ОСОБА_3 28.12.2020 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 .

23.03.2021 року ОСОБА_3 отримав два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтв спадщина складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 та автомобіля марки Gelly MR-7151А, 2008 року випуску, шасі НОМЕР_1 (а.с. 148).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 08.02.2022 року, проведеного за клопотанням позивача, ОСОБА_1 , 1956 року народження, на момент написання заяви від 28.12.2020 року про відмову від спадщини психічним захворюванням не страждав. Також ОСОБА_1 на момент написання заяви від 28.12.2020 року про відмову від спадщини міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Виявлені у ОСОБА_1 в наявних медичних документах, діагнози та хвороби не позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент написання заяви від 28.12.2020 року про відмову від спадщини (а.с. 121-123).

Вирішуючи питання про визнання недійсним відмови ОСОБА_1 від спадщини від 28.12.2020 року як одностороннього правочину, суд аналізує наступні норми права.

Згідно із положеннями статті 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до частини другої та третьої статті 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Також волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Правочин згідно положень ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

У статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою (зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі), п`ятою (правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним) та шостою (правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей) статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 1273 ЦК Україниспадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Згідно з частиною п`ятою статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Згідно положень статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У постанові пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 містяться роз`яснення щодо застосування, зокрема, ст.ст. 229 ЦК України.

Зокрема, у п. 19 зазначено, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивачем не доведено наявність помилки щодо природи правочину, оскільки ОСОБА_1 особисто прибув до нотаріуса і, отримавши роз`яснення, добровільно підписав саме заяву про відмову від спадщини з усіх підстав, свідомо позбавивши себе права на частку у спадщині.

Бездоказовою суд вважає позицію ОСОБА_1 , що підписуючи заяву про відмову від спадщини він думав, що він вчиняє дії, направлені на прийняття спадщини після смерті дружини.

В заяві чітко зазначено про відмову від спадщини після смерті дружини з тих мотивів, що все майно, яке зареєстроване за покійною ОСОБА_4 є її особистою приватною власністю.

Крім того, згідно положень ст. 1273 ЦК України ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня смерті дружини мав право відкликати свою заяву про відмову від спадщини, але не скористався таким правом протягом трьох місяців (за період з 28.12.2020 року до 21 березня 2021 року), звернувшись з вказаним позовом до суду лише 28 квітня 2021 року.

Також відповідно до частини першої статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно з частиною першою статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Перевіривши матеріали справи та доводи позивача суд вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він в момент підписання заяви про відмову від спадщини не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України).

На протилежне вказують висновки судово-психіатричної експертизи, де експерти чітко зазначають, що на момент написання заяви про відмову від спадщини ОСОБА_1 , з урахуванням наявних хвороб та діагнозів, психічними захворюваннями не страждав та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також суд приймає до уваги характеристику позивача за місцем роботи, де зазначено, що на момент розгляду справи, будучи пенсіонером за віком, ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго". ОСОБА_1 має відповідний допуск до роботи, робочі обов`язки виконує в повному обсязі, без ніяких зауважень, постійно працює над підвищенням кваліфікації. Після смерті дружини перебував у пригніченому стані, проте на якості роботи це жодним чином не позначалось (а.с. 76-118).

Також 05.04.2021 року позивач з власноручною заявою звертався до правоохоронних органів з метою притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та нотаріуса Плюйка В.П. (а.с. 9-10).

Тобто, аналізуючи зазначені документи суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 на момент написання заяви про відмову від спадщини мав необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Крім того, позивач з власної волі, на власному транспорті прибув до нотаріуса, особисто подав заяву про відмову від спадщини, ознайомився з її змістом, власноручно підписав у присутності нотаріуса.

Тому матеріали справи не містять інформації, а позивач не довів, що його волевиявлення не було вільним та не відповідало його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України).

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак судом не встановлено, а позивачем, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що заява про відмову від спадщини від 28.12.2020 року ним була подана під впливом помилки, чи під час вчинення правочину ОСОБА_1 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи його волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, тому у задоволенні вимог про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною слід відмовити.

Оскільки судом встановлено відсутність підстав для задоволення вимог про визнання недійсною заяви ОСОБА_1 від 28.12.2020 року про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відсутні підстави і для задоволення похідних вимог про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , що видані 23.03.2021 року на ім`я відповідача ОСОБА_3 , та скасування державної реєстрації права власності на спадкове майно за відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження по справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Підстави для компенсації позивачу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12, 76-82, 141, 158, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсною заяви ОСОБА_1 від 28.12.2020 року про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, що видані 23.03.2021 року на ім`я ОСОБА_3 , скасування державної реєстрації права власності на майно відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали суду № 285/2178/21 від 28.04.2021 року про накладення арешту на автомобіль марки Gelly MR-7151А, 2008 року випуску, шасі НОМЕР_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного тексту рішення 30.06.2022 року.

Головуюча суддя Т.Г. Сташків