Ухвала

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 465/6475/19

провадження № 61-5828ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним вище позовом.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано удаваним договір дарування 1/2 частки машиномісця від 08 листопада 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Визнано цей договір договором застави, який, в свою чергу, визнано недійсним. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43936385 від 08 листопада 2018 року; реєстраційний номер нерухомого майна 101. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06 липня 2021 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

22 червня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга містить клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, посилаючись на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 23 травня 2022 року, відтак строк на касаційне оскарження не пропущено.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Згідно із частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16, постановах Верховного Суду України від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16, від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1026цс16, постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 726/859/14, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Також заявник указує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року.

Витребувати з Франківського районного суду м. Львова вищезазначену цивільну справу № 465/6475/19.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара