Справа № 524/6590/13-ц
Провадження № 4-с/524/28/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника заявника Єгорова С.А., державного виконавця - Ковтун Н.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

УСТАНОВИВ:

В провадженні Автозаводського районного суду м.Кременчука перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, в якій заявник просив визнати протиправними дії державного виконавця з накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно та скасувати постанову державного виконавця від 26.01.2022 про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що в оскаржуваній постанові не зазначено про розмір заборгованості. Просив врахувати, що державний виконавець не здійснив опис арештованого майна, не вчинив дії з визначення його вартості, що призвело до накладення арешту на все майно за відсутності відомостей про його вартість. Зазначив, що державний виконавець не навів обґрунтувань щодо неможливості арешту окремих об`єктів, що належать боржнику.

В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечувала. Вважала оскаржувану постанову обґрунтованою, а дії такими, що відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Просила врахувати, що постанова формується автоматично системою, а тому внесення до неї змін неможливо.

Сторони виконавчого провадження, як це передбачає стаття 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі 524/6590/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - це тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством. Накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

26.01.2022 державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

В оскаржуваній постанові зазначено, що арешт накладається у зв`язку із заборгованістю.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, станом на 01.01.2022 заборгованість ОСОБА_1 становить 62867,24 грн та станом на 01.02.2022 64989,99 грн.

Оцінюючи доводи заявника щодо неправомірності дій державного виконавця суд приймає до уваги те, що в порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 не надав державному виконавцю інформацію щодо наявності у нього визначеного майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Крім того, суд враховує відсутність відомостей про вжиття боржником заходів щодо погашення заборгованості, яка станом на 01.02.2022 64989,99 грн.

На переконання суду, дії державного виконавця з прийняття постанови про накладення арешту на майно боржника відповідали вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», а тому підстави для визнання таких дій протиправними відсутні.

На думку суду, викладені заявником доводи щодо неналежного повідомлення боржника про прийняту постанову не впливають на її правомірність і не можуть бути підставою для її скасування.

Також суд відзначає, що за змістом ЗУ «Про виконавче провадження» опис майна проводиться у разі відшукання конкретно визначеного майна для проведення процедури з його реалізації. Натомість у даному виконавчому провадженні державним виконавцем не було відшукано майно, яке б можливо було описати.

Судом було оцінено пропорційність втручання у права боржника з урахування відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про розмір заборгованості, яка виникла на момент прийняття оскаржуваної постанови. Однак, на думку суду таке втручання є пропорційним, з огляду на мінливий характер заборгованості по сплаті аліментів через неналежне виконання боржником обов`язку по сплаті аліментів.

Відповідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За наведених обставин, з огляду на положення ст. 451 ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.258-261, 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.06.2022

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ