30.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/6077/20
Єдиний унікальний номер судової справи 205/6077/20
Номер провадження 2/205/1423/22
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу № 205/6077/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,
12 серпня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50007069 від 12 грудня 2012 року в розмірі 478 866,44 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2021 року підготовче засідання по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_2 письмово просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явилася. Про день, час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила.
За таких обставин, суд доходить висновку про можливість розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що 12.12.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 50007069, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу на придбання автомобіля марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012, кредит у розмірі 114 045,88 грн., що в еквіваленті складає 14 010,55 доларів США, строком на 60 місяців з процентною ставкою 9,90 % змінна ставка відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування. Разова комісія за надання кредиту 2,50 % від суми кредиту. Договір складається з Кредитного договору, Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту (т.1 а.с.21).
Відповідно до умов договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США відповідно до п.1.3 загальних умов кредитування.
Пунктом 3.2.1. загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50007069 від 12.12.2012) визначено, що сторони погодили право компанії визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та / або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.
Відповідно до п. 8.2. загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50007069 від 12.12.2012) у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, позичальник сплачує компанії штраф в розмірі 20 відсотків від суми кредиту.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 належить транспортний засіб Volkswagen, Polo, номер шасі (кузова, рами) VIN НОМЕР_1 , 2012 року випуску (т. 1 а.с.39).
20.12.2012 року між позивачем та відповідачем з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором № 50007069 від 12.12.2012 року було укладено Договір застави транспортного засобу № 50007069 (далі - Договір), відповідно до якого відповідач передала в заставу позивачеві належний їй на праві власності автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 1 598 куб. см., рік випуску 2012. У договорі сторонами погоджено, що заставна вартість предмета застави становить 134 171,62 грн. (т.1 а.с.40-45). Договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1345.
Відповідно до п. 5.5. загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50007069 від 12.12.2012) позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією.
Також згідно з п. 2.3.7. Договору в день підписання договору заставодавець за власні кошти здійснює страхування предмету застави в авторизованій заставодержателем страховій компанії на користь заставодержателя та зобов`язаний здійснювати щорічне страхування предмета застави до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором (т. 1 а.с.42-45).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 2.1.1. Договору в разі невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в порядку, визначеному в розділі 5 Договору у повному обсязі, включаючи основну суму, проценти за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання, неустойки.
Згідно з п. 5.2. Договору задоволення вимог заставодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у його власність або шляхом звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється відповідно до п. 5.4. Договору за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Також судом встановлено, що Додатковою угодою без дати до Договору внесено зміни до договору застави та викладено п. 1.3.2. у наступній редакції «строк користування кредитом за Кредитним договором встановлено згідно з графіком погашення кредиту, що є невід`ємною частиною до Кредитного договору, але в будь-якому випадку кредит підлягає поверненню не пізніше 84 місяців з дати надання кредиту, якщо інший строк повернення кредиту не встановлено у відповідності до зазначеного кредитного договору (т. 1 а.с. 46).
У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач направив на адресу позивача вимогу (повідомлення) № 5007069 від 03.04.2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої дострокове повернення невиплаченої суми кредиту складає 216 668,95 грн. (т.1 а.с.47). Таким чином, позивач змінив строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 12.12.2012 року № 50007069 (зі змінами і доповненнями), шляхом надіслання позичальнику вимоги щодо дострокового повернення кредиту від 03.04.2015 року.
Вказана вимога була отримана стороною відповідача 29.04.2015 року, однак по суті задоволена не була (т.1 а.с.49).
18.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. вчинено виконавчий напис № 835, яким звернуто стягнення на предмет застави для задоволення вимог за кредитним договором № 50010369 за рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу (т.1 а.с.50). Постановою Верховного Суду від 27.11.2019 року по цивільній справі № 205/6697/15-ц вищевказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню (т.1 а.с.229-232).
У рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2020 року по цивільній справі № 205/2511/19 за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд дійшов висновку про обґрунтованість майнових вимог ТОВ «Порше Мобіліті» щодо стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором та у зв`язку з пропуском строку позовної давності в задоволенні позову відмовив (т. 1 а.с.233-236).
Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.07.2020 року зареєстровано звернення стягнення на автомобіль, який є предметом застави (а.с.13).
Оскільки відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, у позасудовому порядку не здійснює погашення заборгованості, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно з позовом заборгованість відповідача станом на 17.07.2020 року становить 478 866,44 грн., з яких: 216 668,95 грн. заборгованість за кредитом, 33 381,08 грн. 3% річних за час прострочення сплати кредиту, 113 077, 46 грн. інфляційні втрати за час прострочення сплати кредиту, 22 809,18 грн. штраф згідно п. 8.2. загальних умов кредитування, 55 359,44 грн. компенсація понесених витрат відповідно до п. 8.5. кредитного договору, 26 903,42 грн. сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів, 2 719,18 грн. 3% річних за час прострочення сплати відшкодування страхових платежів, 7 947,73 грн. інфляційні втрати за час прострочення сплати відшкодування страхових платежів.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу фактично отриману суму кредитних коштів, тобто 216 668,95 грн.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.
Так, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з розрахунком позивача, не спростованим відповідачем, інфляційні втрати позивача, які виникли у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 суми кредиту, за період з 30.05.2015 року по 17.07.2020 року становлять113 077,46 грн., а 3 % річних за період зазначений період складають 33 381,08 грн. (т.1 а.с.219-220).
Як встановлено судом, умовами кредитного договору передбачено відповідальність позичальника, який порушив термін повернення кредиту, яка полягає у сплаті позивачу штрафу в розмірі 20 відсотків від суми кредиту.
Враховуючи розмір заборгованості за кредитом, штраф у розмірі 22 809,18 грн., нарахований позивачем, відповідає умовам договору.
Пунктом 5.5. загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50007069 від 12.12.2012) передбачено, що в разі порушення позичальником п.5.5. цього кредитного договору щодо укладення договору страхування або, якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, компанія на власний вибір укладе таких договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування на користь страхової компанії. В такому разі позичальник компенсує компанії витрати, понесені останньою у зв`язку з виконанням даного доручення/укладенням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів в порядку, передбаченому пунктами 1.7.1-1.7.6 цього кредитного договору (т.1 а.с.22-29).
Також п. 2.3.9. Договору застави визначено, що в разі не сплати заставодавцем страховій компанії страхових платежів у строки, обумовлені договором страхування, який укладено згідно з п. 2.3.7. цього Договору, заставодавець дає згоду та доручає заставодержателю здійснити від імені і за рахунок заставодавця сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування на користь страхової компанії. Заставодавець компенсує заставодержателю витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення в порядку, передбаченому Кредитним договором.
На виконання зазначених умов договорів та у зв`язку з несплатою страхових платежів відповідачем, ТОВ «Порше Мобіліті» за період з січня 2016 року по грудень 2017 року сплатило страхові платежі за відповідача на користь ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» у розмірі 26 903,42 грн., що підтверджується матеріалами справи (т. 1 а.с.85-192).
Враховуючи зазначені умови кредитного договору та договору застави, у позивача виникло право на компенсацію понесених витрат на сплату страхових платежів в розмірі 26 903,42 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на вказану суму, що згідно з розрахунком позивача складає 7 947,73 грн. та 2 719,17 грн. відповідно.
Щодо включення позивачем до загальної суми заборгованості ОСОБА_1 55 359,44 грн. як компенсації понесених витрат відповідно до п.8.5. Договору суд зазначає наступне.
Згідно з п. 8.5. загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50007069 від 12.12.2012) збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною в повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ст.ст. 79, 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором станом на 17.07.2020 року складає 423 507 грн.
Згідно з частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частинами першою, другою статті 590 ЦК України).
З урахуванням того, що відповідач порушила умови кредитного договору, вимогу про дострокове повернення кредитних коштів не задовольнила, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави.
Враховуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 50007069 від 12.12.2012 року перед позивачем в розмірі 423 507 грн., з яких 216 668,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 381,08 грн. 3% річних за час прострочення сплати тіла кредиту, 113 077, 46 грн. інфляційні втрати за час прострочення сплати тіла кредиту, 22 809,18 грн. штраф згідно п. 8.2. загальних умов кредитування, 26 903,42 грн. сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (згідно з п. 5.6. кредитного договору), 2 719,18 грн. 3% річних за час прострочення сплати відшкодування страхових платежів, 7 947,73 грн. інфляційні втрати за час прострочення сплати відшкодування страхових платежів, звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2012, реєстраційний номер НОМЕР_2 , для подальшого його продажу з публічних торгів на умовах, визначених у Договорі застави транспортного засобу № 50007069 від 20.12.2012 року, шляхом його реалізації на торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
У позові ТОВ «Порше Мобіліті» також просило стягнути з ОСОБА_1 , понесені ним судові витрати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 7 183 грн. (т.1 а.с.242).
Оскільки щодо інших судових витрат позивача ним не надано доказів, зокрема, доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, підстави для стягнення таких витрат з відповідача відсутні.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про заставу», ст.ст. 526, 589, 625, 627, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 79-82, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50007069 від 12.12.2012 року в розмірі 423 507 грн., з яких 216 668,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, 33 381,08 грн. 3% річних за час прострочення сплати тіла кредиту, 113 077, 46 грн. інфляційні втрати за час прострочення сплати тіла кредиту, 22 809,18 грн. штраф згідно п. 8.2. загальних умов кредитування, 26 903,42 грн. сума простроченої заборгованості по відшкодуванню страхових платежів (згідно з п. 5.6. кредитного договору), 2 719,18 грн. 3% річних за час прострочення сплати відшкодування страхових платежів, 7 947,73 грн. інфляційні втрати за час прострочення сплати відшкодування страхових платежів, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки VW, модель Polo, кузов № НОМЕР_1 , 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , для подальшого його продажу з публічних торгів на умовах, визначених у Договорі застави транспортного засобу № 50007069 від 20.12.2012 року, шляхом його реалізації на торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Суддя Н.Г. Остапенко