ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Бадалян Н.О.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу заапеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2 , відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року, ухваленого суддею Пустовітом О.Г. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 07 лютого 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «Кривбасзалізрудком»)про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється матір`ю ОСОБА_3 .

04 липня 2021 року на дільниці проходки шахти «Октябрська» №24 шахтобудівельного управління, головний квершлаг гор.1415м ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком», стався нещасний випадок із смертельним наслідком з ОСОБА_3 , під час виконання трудових обов`язків.

Відповідно до акту форми Н-1/П проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 липня 2021 року о 04 годині 20 хвилин на ПАТ «Кривбасзалізрудком» з прохідником дільниці №24 проходки ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_3 , комісією з розслідування нещасного випадку було визнано нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до акту форми Н-1/П про нещасний випадок, встановлена причина настання нещасного випадку: основна - невиконання вимог інструкцій з охорони праці, супутня - невиконання посадових обов`язків.

Позивач зазначила, що внаслідок смерті ОСОБА_3 , вона втратила сина, рідну людину, що має безповоротну дію, зазнала душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, яка втратила турботу, моральну та матеріальну підтримку близької людини. Син позивача ОСОБА_3 був для неї опорою та підтримкою, завжди допомагав з вирішення різноманітних питань, що виникали у повсякденному житті позивача. ОСОБА_3 з малих літ допомагав та підтримував матір, рано влаштувався на роботу, щоб допомагати матері, він був її підтримкою та опорою. Позивач з сином мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Позивач виховувала сина від народження у найкращих традиціях українського народу та родини, він виріс справжнім чоловіком, став еталоном честі, порядності, доброти, поваги до суспільства і кожного громадянина. Позивач отримувала від свого сина як матеріальну допомогу, оскільки лише на її заробітну плату жити досить складно, крім того позивач отримувала від ОСОБА_3 допомогу у побуті та ін, оскільки він завжди піклувався і підтримував морально свою матір.

Позивача не полишають думки про смерть сина, що навіює на неї смуток, спричиняє душевні страждання та майже щоразу викликає головні болі, знервованість та болі в області серця. Для неї дуже важко сприймається той факт, що вона пережила смерть свого сина, при тому що якихсь тяжких захворювань він не мав і смерть його наступила несподівано для всіх, а не від якоїсь хвороби, що може хоч якось людину підготувати морально до настання в майбутньому втрати та смерті рідної людини.

Позивач просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві у розмірі - 540 000,00 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави - судовий збір в розмірі 2500,00 гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник - адвокат Повалій О.В., будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, а саме до 540 000 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди не надав належної оцінки обставинам за яких стався нещасний випадок з її сином та проігноровано ступінь тяжкості завданої позивачеві моральної шкоди, оскільки втрата сина для матері є безповоротною суттєвою зміною всього її життя. Вважає визначений судом розмір моральної шкоди є недостатнім для справедливого відшкодування моральних страждань позивача. Звертає увагу на те, що у нещасному випадку відсутня вина ОСОБА_3 .

Звертає увагу, що позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування моральної шкоди на рівні 90 мінімальних заробітних плат станом на 1 січня 2021 року, що становить 540 000 грн.

Відповідач АТ «Кривбасзалізрудком» в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову позивачеві в задоволенні її позовних вимог в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що саме ОСОБА_3 свідомо порушив вимоги законодавства з охорони праці, що призвело до настання з ним нещасного випадку, вказує, що якщо б ОСОБА_3 був одягнений у спеціальний одяг, як цього вимагає КЗпП та Закон України «Про охорону праці», нещасного випадку можна було б уникнути, тому відповідальність за настання нещасного випадку, що трапився із сином позивача, лежить безпосередньо на самому ОСОБА_3 , вина роботодавця відсутня, тому покладення обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди на роботодавця суперечить нормам чинного законодавства.

Окрім того, сторона відповідача вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції є явно завищеним, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, визначений без урахування вини сина Позивача та відсутності вини Відповідача.

Також скаржник вказує і на те, що в даному нещасному випадку, що стався із ином Позивача встановлені винні особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці, тому вина АТ «Кривбасзалізрудком» у даній справі відсутня і відповідно Підприємство не може нести відповідальність у вигляді моральної шкоди.

Окрім того, Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_2 , яка у повному обсязі підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити, змінити рішення суду, збільшивши розмір моральної шкоди до заявлених у позові вимог, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, представника відповідача ОСОБА_4 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги сторони відповідача, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони позивача, зазначивши про те, що за судовими рішення на користь вдови загиблого ОСОБА_3 та його дитини з підприємства у сукупності стягнуто 550 000 грн., тому стягнення на користь позивача ще 250 000 грн. становить надмірний тягар для підприємства, яке зобов`язано платити працівникам заробітну плату та інші передбачені законом податки, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга сторони позивача задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач по справі ОСОБА_1 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.06.1990 року. Позивач змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » після одруження, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 .

04 липня 2021 року під час виконання трудових обов`язків з прохідником дільниці №24 проходки ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_3 стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_3 помер, що підтверджується Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04 липня 2021 року о 04 годині 20 хвилин, форми Н-1/П від 25 листопада 2021 року.

Згідно розділу 4 Акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1/П від 25 листопада 2021 року нещасний випадок стався з таких обставин: 04.07.2021 року о 21 годині 50 хвилин у першу зміну виконуючий обов`язки начальника дільниці №24 ШБУ ОСОБА_11, через майстра гірничого дільниці №24 ШБУ ОСОБА_7 , видав наряд на виконання робіт в межах дільниці №24 ШБУ. Згідно з написами у книзі нарядів на першу зміну 04.07.2021, ланці робітників дільниці №24 ШБУ було зазначено наступне: прохіднику дільниці №24 ШБУ ОСОБА_8 - виконання робіт з буріння шпурів самохідною буровою установкою (надалі - СБУ) ВООМЕR SID, прибирання відбитої гірничої маси з підошви виробки за допомогою навантажувально-доставочної машини Е8Т-3.5 у головному квершлагу шахти горизонту -1415м ш. «Октябрська» та доставка вибухових матеріалів зі складу вибухових матеріалів (далі - складу ВМ) горизонту - 1265м у головний квершлаг горизонту -1415м ш. «Октябрська»; прохіднику дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 -отримання вибухових матеріалів зі складу ВМ горизонту -1265м ш. «Октябрськая», доставка ВМ та ведення вибухових робіт при проходженні головного квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська».

Технічний нагляд та керівництво робіт у зміні здійснював майстер гірничий ОСОБА_7

О 22 годині ЗО хвилин, переодягнувшись у спеціальний робочий одяг та отримавши засоби індивідуального захисту, акумуляторні світильники, кліттю по стволу ш. «Нова-Северная» робітники дільниці №24 ШБУ разом з іншими працівниками шахти спустилися на горизонт -1265м ш. «Октябрська». Після цього ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 кліттю ствола «Сліпа-Октябрська» переїхали на горизонт -1415м ш. «Октябрська» для подальшого виконання робіт згідно отриманого наряду. По прибуттю на горизонт -1415м ш. «Октябрська» ОСОБА_7 пішов оглядати стан робочих місць у виробках, де повинні були виконуватися роботи.

Приблизно 00 годині 30 хвилин, прохідники ОСОБА_3 та ОСОБА_8 направилися в склад ВМ, що розташований на горизонті -1265м ш. «Октябрська», для отримання вибухових матеріалів.

Згідно пояснень ОСОБА_7 , о 01 години 40 хвилин, переконавшись у безпечному стані робочих місць, він здійснив допуск на виконання робіт у головному квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська» прохіднику дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 та прохіднику дільниці №24 ШБУ ОСОБА_8 . Згідно отриманого наряду, до 03 години 30 хвилин, прохідник ОСОБА_8 , керуючи СБУ ВООМЕR SID, виконував роботи з буріння шпурів у вибою головного квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська». Після закінчення виконання робіт з буріння шпурів, ОСОБА_8 приступив до виконання робіт з прибирання відбитої гірничої маси з підошви головного квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська» за допомогою НДМ Е8Т-3.5 на відстані біля 40м від вибою.

Приблизно до 04 години 00 хвилин, прохідник дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 виконував підготовчі роботи у вибою до заряджання вибуховими матеріалами відбурених шпурів під керівництвом ОСОБА_7 . Приблизно о 04 години 15 хвилин, прохідник дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_7 про те, що він відлучиться на деякий час з вибою, де виконує роботу. Майстер гірничий дільниці №24 ШБУ ОСОБА_7 в цей час залишився у вибою, де виконувались роботи.

Згідно з поясненнями та протоколом опитування прохідника дільниці №24 ШБУ ОСОБА_8 , під час виконання роботи з прибирання гірничої маси з підошви виробки за допомогою НДМ Е8Т-3.5, о 04 години 15 хвилин попереду машини підійшов прохідник дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 та подав йому світловий сигнал «СТОП». ОСОБА_8 зупинив НДМ Е8Т-3.5 та поставив її ковш на підошву гірничої виробки. Після цього ОСОБА_3 по гірничій масі, яка була у виробці з західної від НДМ Е8Т-3.5 сторони, пройшов в бік ніші НДМ. Проходячи повз ОСОБА_8 , ОСОБА_3 повідомив його, що попереду машини з правого боку знаходиться великий шматок гірничої маси, який треба прибрати. ОСОБА_8 оглянув шматок гірничої маси. Пройшовши до сполучення квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська» з нішею НДМ, ОСОБА_3 подав ОСОБА_8 світловий сигнал про можливість поновлення робіт за допомогою НДМ Е8Т-3.5, після чого ОСОБА_8 , подав попереджувальний сигнал та поновив виконання робіт з прибирання гірничої маси. Приблизно о 04 годині 20 хвилин, прохідник дільниці №24 ШБУ ОСОБА_8 , виконуючи маневрові роботи у головному квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська», побачив прохідника дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 , який випав зліва кабіни НДМ Е8Т-3.5 в бік шарнірного з`єднання машини. Після цього ОСОБА_8 відразу зупинив роботу машини НДМ Е8Т-3.5 та покликав на допомогу майстра гірничого ОСОБА_7 .

Згідно пояснень та протоколів опитування майстра гірничого дільниці №24 ШБУ ОСОБА_7 , приблизно о 04 годині 20 хвилин, почувши крик прохідника дільниці №24 ШБУ ОСОБА_8 , відразу направився до НДМ Е8Т-3.5. Там він побачив прохідника дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 , який знаходився у сидячому положенні на підошві виробки між кабіною НДМ ЕSТ-3.5 та стінкою виробки зі східної сторони виробки. На питання майстра гірничого дільниці №24 ШБУ ОСОБА_7 : «Що трапилось?» - прохідник дільниці №24 ШБУ ОСОБА_3 не відповів. Його очі були закриті, подих був переривчастим. Лишаючись на місці нещасного випадку, майстер гірничий дільниці №24 ШБУ ОСОБА_7 відправив прохідника дільниці №24 ШБУ ОСОБА_8 до руддвору горизонту -1415м ствола «Сліпа-Октябрська» зателефонувати у підземний медпункт, який знаходиться у руддворі горизонту -1115м ствола ш. «Октябрська» та сповістити підземну медичну сестру про нещасний випадок, який трапився у головному квершлагу горизонту -1415м ш. «Октябрська». Отримавши виклик, підземна медична сестра дільниці №2 медичної служби АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_9 зателефонувала поверхневому диспетчеру ш. «Октябрська» АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_10 та доповіла про настання нещасного випадку. Поверхневий диспетчер ОСОБА_10 , отримавши дане повідомлення, викликав загін Державного воєнізованого гірничорятувального загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі -ДВГРЗ ДСНС). Приблизно о 04 годині 45 хвилин підземна медична сестра ОСОБА_9 прибула на місце події, приступила до огляду постраждалого прохідника ОСОБА_3 та о 04 годині 55 хвилин констатувала біологічну смерть потерпілого ОСОБА_3

О 06 годині 59 хвилин прибули бійці загону ДВГРЗ ДСНС України, які приступили до виконання робіт з доставки тіла потерпілого на поверхню.

В розділі 7 Акту форми Н-1 про розслідування нещасного випадку від 25.11.2021 року зазначено, що нещасний випадок з прохідником дільниці №24 проходки ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_3 визнано пов`язаного з виробництвом.

Внаслідок смерті на виробництві ОСОБА_3 , його матір ОСОБА_1 втративши свого сина, рідну людину, що має безповоротну дію, зазнала душевних страждань, що призвело до істотних вимушених змін у житті позивача, яка втратила турботу, моральну та матеріальну підтримку близької людини.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався нормами статей 23, 1168, 1172 ЦК України, ст.153 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці» та виходив з того, що смертю сина на виробництві відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, яку роботодавець повинен їй відшкодувати.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, при цьому частково погоджується з доводами відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача та не погоджується з доводами сторони позивача щодо заниженого розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.6 Закону України від 14 жовтня 1992 року № 2694-ХП «Про охорону праці» (в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року № 229-ІV) умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України, підприємство мало створити потерпілому та іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань або іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були би неможливими.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст.16 Цивільного Кодексу України.

За змістом норм ч.1,3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Приписами ст.4 вказаного Закону встановлено, що державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Статтею 153 КЗпП України визначено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Так, Актом про нещасний випадок який стався із сином позивача, встановлено, що останій працював у Відповідача, нещасний випадок стався у робочій час на території підприємства.

Акт, складений за формою Н-1 за фактом смерті ОСОБА_3 підприємством Відповідача не оскаржувався.

В розділі 7 Акту форми Н-1 про розслідування нещасного випадку від 25.11.2021 року зазначено, що нещасний випадок з прохідником дільниці №24 проходки ш. «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_3 визнано пов`язаним з виробництвом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди завданої їй загибеллю сина та відхиляє доводи сторони відповідача, що суд не взяв до уваги наявність вини потерпілого та відсутність вини підприємства у настанні нещасного випадку, оскільки вони спростовуються актом розслідування нещасного випадку, яким встановлені винні особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , вина загиблого в акті не вказана. Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв`язку із загибеллю сина підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до роз`яснень від 31.03.1995 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

За ст.1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Так, внаслідок смерті сина, який був для матері опорою та підтримкою, завжди допомагав з вирішення різноманітних питань, що виникали в повсякденному житті позивача, син з малих літ допомагав та підтримував матір, рано влаштувався на роботу, щоб допомагати матері, він був її підтримкою та опорою. Позивач з сином мали чудові стосунки, побудовані на довірі та взаємоповазі, були справжньою міцною сім`єю. Позивач виховувала сина від народження у найкращих традиціях українського народу та родини, він виріс справжнім чоловіком, став еталоном честі, порядності, доброти, поваги до суспільства і кожного громадянина. Позивач отримувала від свого сина як матеріальну допомогу, оскільки лише на її заробітну плату жити досить складно, крім того позивач отримувала від ОСОБА_3 допомогу у побуті та іншому, оскільки він завжди піклувався і підтримував морально свою матір.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з конкретних обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань, істотності вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили та, враховуючи принципи розумності і справедливості визначив до стягнення ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 250 000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Не заперечуючи вірно встановлених судом першої інстанції підстав для відшкодування моральної шкоди, колегія суддів не може погодитись з його розміром, який вважає дещо завищеним та таким, що не відповідає принципу співмірності та розумності.

При визначенні розміру моральної шкоди, колегія суддів враховує роз`яснення наведені в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, бере до уваги конкретні обставини по справі, вину відповідача у настанні нещасного випадку, наслідки, що наступили, характер і тривалість страждань позивача, яка втратила близьку людину, сина, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.Визначений розмір не призведе до збагачення позивача та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

Слід зазначити, що встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Доводи відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди колегія суддів відхиляє, оскільки вони були предметом розгляду судом першої інстанції, і як правильно зазначив суд, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а, отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеню, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до Податкового кодексу України не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішенням суду апеляційної інстанції зменшено розмір моральної шкоди до 200 000 грн., відповідно зменшенню з 2500 грн. до 2000 грн. (1% від стягнутої судом апеляційної інстанції суми моральної шкоди) підлягає і стягнутий з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє її представник ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року змінити в частині розміру моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 250 000 (двісті п`ятдесяти тисяч гривень) грн. до 200 000 (двохсот тисяч гривень) грн., відповідно зменшивши судовий збір з 2500 грн. до 2000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: