КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Київ

Справа № 760/5405/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/3046/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А 04 вересня 2020 року в м. Києві, у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2020 року представник ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 4473,85 грн, 3 % річних та інфляційних втрат в розмірі 891,6 грн та судових витрат 2102 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є власниками квартири та отримують комунальні послуги з постачання електричної енергії, проте її вартість не сплачують. Відповідно до розрахунку проведеного з березня 2017 року по грудень 2019 року заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становить 4473,85 грн. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на компенсацію інфляційних втрат та 3 % річних в сумі 891,6 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 4473,85 грн заборгованості, 891,60 грн 3 % річних та інфляційної складової боргу та 2102,00 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що за інформацією з Державного реєстру речових прав, відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності. Відповідно до розрахунку боргу за спожиту електроенергію о/р 3 заборгованість відповідачів за надані послуги електропостачання за період часу з березня 2017 року до грудня 2019 року складає 4473, 85 грн. Невиконання відповідачами зобов`язань з оплати послуг електричної енергії, які надає позивач, свідчить про обґрунтованість вимог позивача. На підставі ч.2 ст. 625 ЦПК України позивач має право на компенсацію інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, розмір яких становить 627, 81 грн, а 3% річних - 263,79 грн. А тому суд вважав вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цілому.

Не погодився із зазначеним рішенням суду відповідач ОСОБА_3 , ним подана апеляційна скарга, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує на те, що судом першої інстанції його не було належним чином повідомлено про розгляд справи та про ухвалене судом рішення. Також вказує на те, що 26 квітня 2017 року він і ОСОБА_2 не є власниками квартири та споживачами послуг, що надавались позивачем. За інформацією з Державного реєстру речових прав, власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 26 квітня 2017 року. Відповідно, у відповідачів відсутній обов`язок сплачувати заборгованість за спожиту електричну енергію. Таким чином, позивачем пред`явлені, а судом вирішені позовні вимоги пред`явлені до неналежних відповідачів.

На підставі вищевикладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

В доводах апеляційної скарги відповідач посилається на порушення норм процесуального права щодо належного його повідомлення про час та місце розгляду справи, що в силу п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. Тому дані доводи підлягають перевірці першочергово.

Як вбачається з матеріалів справи, справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що вказано в ухвалі про відкриття провадження у справі /а.с.39/.

Судом першої інстанції відповідачам були направлені копії позовної заяви та повідомлення про розгляд справи судом на адресу: АДРЕСА_2 /а.с.41-44/. Вказана адреса є місцем надання послуг, про що зазначено в позовній заяві, в позовній заяві дана адреса вказана також як місце фактичного проживання відповідачів, разом з цим позивачем зазначено і зареєстроване місце проживання кожного з відповідачів.

За даними поштового відділення судові повідомлення, направлені відповідачам за адресою: АДРЕСА_2 , були вкладені в абонентську скриньку /а.с.43,44/.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч.2 ст. 274 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2020 року був визначений на рівні 2395 грн.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 277 ЦПК України).

В силу ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 цієї статті).

Згідно з ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

В порядку визначеному ч.ч. 6,7 ст. ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Виходячи з наведеного, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідає вимогам процесуального закону, так як предмет спору, який становить вимоги майнового характеру на загальну суму 5365,45 грн, не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2020 рік .

Однак, процесуальний закон передбачає направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копіями відповідних документів, у разі відсутності даних про електронну адресу, фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом з копіями відповідних документів, мали бути направлені відповідачами саме за адресою їх зареєстрованого місце проживання, а не за адресою надання послуг позивачем.

Таким чином, слід погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що відповідачі не були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції, що є порушенням норм процесуального права, і є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

По суті спірних правовідносин апеляційним судом встановлені наступні обставини.

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статутом цієї юридичної особи /а.с.10-13/.

Вказаним підприємством надаються послуги з постачання електричної енергії побутовим споживачам. За даними позивача обліковий рахунок за адресою: АДРЕСА_2 відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за контрольними даними за вказаною адресою йде споживання електричної енергії, однак оплата за спожиті послуги не проводиться, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 4473,85 грн/а.с.14-16,32-34/. Також позивачем наданий розрахунок інфляційних втрат, нарахований на суму заборгованості, розмір яких становить 627,81 грн, а 3% річних - 263,79 грн /а.с.6/.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності станом на 26 січня 2017 року власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності /а.с.17-19/.

Однак, за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно станом на 07 вересня 2021 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 з 26 квітня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 552, виданий 26 квітня 2017 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Щадко О.І. /а.с.63-64/.

Положеннями ч.4 ч. 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує та власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року /чинних на момент виникнення спірних правовідносин/ ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками.

Правила обов'язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 48 Правил передбачено відповідальність споживача за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію.

За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктами 6, 7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, клопотання особи, яка подала скаргу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У межах даного предмета спору доказуванню підлягали обставини, пов`язані з встановленням обставин наявності: договірних правовідносин між сторонами у справі; права у позивача і зобов`язань відповідачів у справі; заборгованості за спожиту електричну енергію за період з березня 2017 року по грудень 2019 року у заявленому позивачем розмірі.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з наявних в матеріалах справи даних про те, що відповідачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де позивачем надаються послуги з енергопостачання, проте оплата за ці послуги не провадиться. Однак, суд першої інстанції вирішуючи спір в 2020 році не звернув уваги на те, що такі дані про право власності відповідачів були надані позивачем станом на січень 2017 року.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно свідчить про те, що з 26 квітня 2017 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є власниками вказаної квартири, відповідно вони не є споживачами наданих позивачем послуг за вказаною адресою. Слід зазначити, що дана інформаційна довідка була надана на стадії апеляційного перегляду справи, разом з апеляційною скаргою, однак враховуючи, що процесуальний закон зобов`язує суд повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи, встановити характер правовідносин, що виникли між сторонами у справі, здійснити справедливий та неупереджений розгляд справи з метою ефективного захисту порушених прав осіб, даний доказ не може бути залишений поза увагою суду.

Крім того, як вже вказано вище, справа була розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, що виходячи з предмету спору відповідає вимогам процесуального закону. Однак, відповідачі участі у розгляді справи не приймали, так як не були належним чином повідомлені про розгляд справи судом, що унеможливило подання ними відзиву на позовну заяву та здійснення заяви про наявні у них докази на спростування заявлених позовних вимог. Вказані обставини також дають підстави для висновку про наявність підстав для прийняття апеляційним судом вказаного вище доказу.

А отже слід погодитися з доводами апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних за період з 26 квітня 2017 по грудень 2019 роки є такими, що пред`явлені позивачем до неналежних відповідачів, а тому до задоволення не підлягають.

Разом з цим, позовна заява містить також і вимогу про стягнення заборгованості, що виникла в березні 2017 року в розмірі 38,25 грн та в квітні 2017 року в розмірі 90 грн. На заборгованість, що виникла в квітні 2017 року нараховані інфляційні витрати на суму 1,62 грн та 3% річних в сумі 0,23 грн. Тобто загальна сума позовних вимог за цей період становить 130,1 грн. В матеріалах справи наявні дані про власників квартири, де позивачем надавались послуги станом на січень 2017 року та з 26 квітня 2017 року, в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 вказує, що він не є власником цієї квартири з 26 квітня 2017 року. Наведене вказує на те, що у період березень, квітень 2017 року відповідачі були власниками квартири і відповідно споживачами наданих позивачем послуг з електропостачання, а тому в силу наведених норм мали обов`язок по їх оплаті, який не є виконаним. Слід зазначити, що спірний період знаходиться поза межами позовної даності, однак про застосування наслідків її спливу відповідачами не заявлено. А отже вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів. Також враховуючи, що відповідачі були власниками на праві спільної сумісної власності, вони на підставі ст. 541 ЦК України несуть солідарний обов`язок, так як предмет зобов`язання є подільним. Вказане також свідчить про те, що хоча апеляційна скарга подана одним із відповідачів, рішення суду підлягає перегляду в цілому.

Наведене не було враховано судом першої інстанції, чим допущено не повне з`ясування обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. Тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог частково.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги задоволено частково (на 2,4 % і 97,6% відповідно), то з урахуванням принципу порційності, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3026,88 грн, яка розрахована наступним чином: витрати за подання апеляційної скарги становили 3153 грн, а отже компенсації підлягає 97,6 %, що становить 3077,33 грн, позивачем понесені витрати на суму 2102 грн, отже компенсації підлягає 50,45 грн. Виходячи з положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, стягненню з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає різниця у вказаних сумах, що становить 3026,88 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04 вересня 2020 року - скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» заборгованість в розмірі 130 (сто тридцять) гривень 10 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3026 (три тисячі двадцять шість) гривень 88 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20; АТ «Ощадбанк», МФО 322669 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук