КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4470/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про стягнення компенсації витрат страхувальника, -

встановив:

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС»про стягнення компенсації витрат страхувальника, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 2014 року водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись проїзною частиною автодороги між селами Круглих та Хотів, що на території Києво-Святошинського району Київської області, в смузі для руху в бік села Хотів здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху в бік села Круглих, по якій в той момент вже попутно рухався автомобіль «Лексус», який здійснював маневр обгону автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 після повернення автомобіля марки «Лексус» в свою смугу для руху в бік с. Хотів він продовжив рух в межах зустрічної смуги руху, по якій в напрямку с. Круглих в той час рухався автомобіль «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

Відповідно до звіту від 09 червня 2016 року автомобіль «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер НОМЕР_3 визнаний фізично знищеним.

ОСОБА_1 мав діючий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/2630315 від 23 липня 2014 року, який укладено із ПрАТ «ЮНІВЕС».

Просив суд, стягнути з відповідача кошти в сумі 49000 грн компенсації витрат страхувальника; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 5908 грн пов`язаних із правничою допомогою адвоката та сплаченого судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат страхувальника у розмірі 49000 грн, витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 5000 грн, а також судовий збір в розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що 22 грудня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Oktavia» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за полісом АІ/2630315 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначеним полісом встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000 грн, за шкоду, заподіяну майну 50000 грн, 1000 грн. - франшиза.

Па виконання вимог підпункту 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ОСОБА_1 24 грудня 2014 року звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з повідомленням про ДТП.

До ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» для отримання страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO» д.н.з. НОМЕР_3 не зверталися з заявою ні потерпілий ні інша особа, яка має право на отримання відшкодування.

Лише 08 грудня 2020 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало листа, який підписаний 04 грудня 2020 року представником ОСОБА_1 - адвокатом О.В. Швець, в якому повідомлено про здійснення перерахування коштів на рахунок Києво-Святошинського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції за виконавчим провадженням №58198665 з примусового виконання рішення виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/5773/16-ц від 09 січня 2019 року.

Позивач зазначає, що ним повністю відшкодовано всі збитки завдані власнику транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO» д.н.з. НОМЕР_3 па підставі рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року, а саме в розмірі 137635,83 гривень.

Позивач зазначив, а суд погодився з тим, що позивач має право отримати страхове відшкодування відповідно до пункту 36.4 статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в розмірі 49000 гривень на підставі того, що ним, як страхувальником відшкодовано матеріальний збиток власнику транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO» д.н.з. НОМЕР_3 .

Однак, в абз.2 п.36.4 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Зазначає, що позивач не звертався до IIрАТ «СК «ЮНІВЕС» за погодженням здійснення витрат.

ІІрАТ «СК «ЮНІВЕС» не надавало згоди па здійснення витрат у зв`язку з відшкодуванням шкоди ОСОБА_2 , а також між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не було погоджено такі витрати та їх розмір.

В рамках провадження за цивільною справою №369/5773/16-ц вимоги грошового характеру були адресовані саме до ОСОБА_1 , як до відповідача та винуватця у скоєнні ДТП 22 грудня 2014 року.

Апелянт вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача про зобов`язання ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» вчинити дії (компенсувати витрати), які покладені на нього рішенням суду у справі №369/5773/16-ц.

Просило, скасувати рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року близько 07 години 30 хвилин, водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною автодороги між селами Круглик та Хотів, що на території Києво-Святошинського району Київської області, в смузі для руху в бік с. Хотів, в порушення вимог пп. «б» п.2.3. ПДР України та пп. «д» п.2.3. ПДР України, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно до реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, порушуючи вимоги п.11.3 ПДР України та пп. «в» п.14.2 ПДР України, не переконавшись перед початком обгону в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху в бік села Круглик, по якій в той момент вже попутно рухався автомобіль марки «Лексус», який здійснював маневр обгону автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також в порушення п.14.5 ПДР України, після повернення автомобіля марки «Лексус» в свою смугу для руху в бік с. Хотів, він продовжив рух в межах зустрічної смуги, по якій в напрямку села Круглик в той час рухався автомобіль «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ TF 69 YO», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Києво-Святошинській центральній районній лікарні Київської області, а пасажир автомобіля «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 отримала середньої тяжкості ушкодження.

На момент дорожньо-транспортної пригоди 22 грудня 2014 року ОСОБА_1 мав діючий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №АІ/2630315 від 23 липня 2014 року, який було укладено із ПрАТ СК «ЮНІВЕС».

Згідно полісу ліміт страхового відшкодування на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн, франшиза 1000 грн.

24 грудня 2014 року ОСОБА_1 письмово звернувся до ПрАТ СК «ЮНІВЕС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що зазначено у пам`ятці винній особі.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ПрАТ «СК «ЮНІВЕС», ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 127332,50 грн; моральної шкоди в розмірі 3000 грн, судовий збір в розмірі 1303,33 грн, витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 20 лютого 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року залишено без змін.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2017 року виконано ОСОБА_1 в повному обсязі, що підтверджується інформацією про виконавче провадження, в якій вказано, що виконавче провадження закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції в даній справі колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Так, по справі встановлено, що 22 грудня 2014 року мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda Oktavia», д.н.з. НОМЕР_1 на момент зазначеної ДТП було застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за полісом АІ/2630315 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Даним полісом було встановлено страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у розмірі 100000 грн, а за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50000 грн. При цьому, франшиза становила - 1000 грн.

Правовідносини, які виникають на підставі полісу регламентуються спеціальним ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до положень п.33.1.4 ст.33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

24 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з повідомленням про ДТП.

Згідно зі ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п.1.3 ст.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до п.36.4 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Тобто, положення даної статті поширюються на осіб, які мають право отримати страхове відшкодування від страховик4а внаслідок ДТП (потерпілий, власник ТЗ, який зазнав пошкоджень, рідні особи, яка загинула в результаті ДТП).

Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст.76,77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, що до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» для отримання страхового відшкодування в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу «ЗАЗ TF 69 YO», д.н.з. НОМЕР_3 не зверталися із заявою ні потерпілий ні інша особа, яка за законом має право на отримання відшкодування.

Пунктом 37.1.4 ст.37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього, у п.36.4 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» за погодженням здійснення витрат.

Також, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не надавало згоди на здійснення витрат у зв`язку з відшкодуванням шкоди ОСОБА_2 , а також між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» не було погоджено такі витрати та їх розмір.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.1,2,13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений останній судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про стягнення компенсації витрат страхувальника - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, ) судовий збір у розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба