Справа № 408/1466/21-ц
Провадження № 2/408/348/22
РІШЕННЯ

іменем України

14 лютого 2022 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі

головуючого судді Булгакової Г.В.,

при секретарі Ришковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Біловодськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що вона, разом зі своїм батьком ОСОБА_3 , на праві приватної власності є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В належній їй квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який фактично не проживає за вказаною адресою останні декілька років. Речей відповідача у належній позивачу квартирі немає, станом квартири відповідач не цікавиться, не сплачує комунальні платежі та не приймає участі у ремонті вказаного житла. Відповідач на теперішній час проживає за іншою адресою, невідомою позивачу. Відповідач не є членом сім`ї позивача та не є наймачем. А тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки відомостей не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимогст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно копії свідоцтва про право власності на житло від 09 листопада 1994 року, виданого на підставі наказу № 23 від 09 листопада 1994 згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 2021 року сері НРК № 467116, позивач разом зі своїм батьком ОСОБА_3 є співвласниками в рівних долях квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 321, виданої позивачу ОСОБА_1 Біловодською селищною радою Луганської області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту підтвердження не проживання особи № 168 від 03 вересня 2021 року, складеного старостою Новолимарівського старостинського округу Юрченко С.М. за підписами сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , встановлено, що ОСОБА_2 в квартирі позивача не проживає з листопада 2019 року.

Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 не є членом її сім`ї, та з листопада 2019 року не проживає у належній її квартирі, тому втратив право користування вказаним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 . Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

У відповідності до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом родини позивача, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з листопада 2019 року, особистих речей там не має, обов`язки щодо утримання квартири і сплати комунальних послуг не несе, а отже, своєю реєстрацією в цьому житловому приміщенні чинить перешкоди власнику позивачу ОСОБА_1 у розпорядженні своїм майном. Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про примусове знаття з реєстраційного обліку відповідача суд зазначає наступне.

Вирішуючи позовні вимоги про зняття відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою, суд виходить з того, що повноваження реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання до компетенції суду не належать.

Такі повноваження, відносно с. Новолимарівка, віднесені до компетенції Біловодської селищної ради Луганської області.

Відповідно до ст.7 Закону України«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи,крім інших підстав здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

П. 26 Правил реєстрації місця проживання, затвердженихпостановою КМУ від 02 березня 2016 року за № 207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, визнання в судовому порядку особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою.

На підставі викладеного,суд приходить до висновку,що у задоволенні позовної вимоги, щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в частині знятя ОСОБА_2 з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду безпосередньо шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Г. В. Булгакова