Справа № 521/9705/21
Провадження № 2/521/2949/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 року м. Одеса

Малиновського районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Леонова С.О.,

при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника позивача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

02.07.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 06 червня 2003 року позивач з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , 2003 року народження, та ОСОБА_6 2007 року народження. Сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть. Відповідач допомоги на утримання дітей добровільно не надає, у вихованні участі не приймає.

У зв`язку з наведеним позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати надходження позовної заяви.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 19.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням представник ОСОБА_2 - адвокат Ксьондз Анна Василівна звернулася до Малиновського районного суду м. Одеса із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі № 521/9705/21, посилаючись на те, що рішення по справі було проголошено у відсутності відповідача, відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи, був позбавлений можливості надати пояснення відносно обставин справи, які мають істотне значення для розгляду та вирішення справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2022 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року та продовжено розгляд справи.

25.05.2022 року представником відповідача адвокатом Калюжним Д.Ю. подано до суду відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позо не визнає та просить відмовити у задоволені позову. Зазначив, що 12.07.2018 р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси в справі № 521/20939/17 було затверджено мирову угоду між Позивачем та Відповідачем, згідно якої дочка ОСОБА_9 залишається проживати з батьком, тобто ОСОБА_2 . Також укладаючи вказану мирову угоду Позивач та Відповідач домовились про таке: «Підписуючи зазначену угоду сторони відмовляються від судових стягнень на утримання дітей один з одного, з дати набрання ухвалою суду законної сили і до повноліття дітей». Таким чином, на теперішній час між Позивачем та Відповідачем діє затверджена судом мирова угода, яка набула законної сили, та якою визначено як місце проживання дочки ОСОБА_9 з батьком, тобто Відповідачем, так і спільна домовленість щодо взаємної відмови від стягнень на утримання дітей один з одного, а тому з врахуванням положень ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, яка визначає пряму залежність стягнення аліментів від того, з ким проживає дитина, а тому вважає, що підстави для стягнення аліментів на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь Позивача відсутні. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважає, що для цього також відсутні правові підстави через наступне. По-перше, ОСОБА_10 вже досягла повноліття, що підтверджується копією її паспорту, доданого до позовної заяви. По-друге, ОСОБА_10 починаючи з 2020 р. не проживає разом з Позивачкою.

Позивач та її представник ОСОБА_3 , у відкритому судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнить у повному обсязі.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні, позов не визнали та просили відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

У судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що з початку липня 2021 року донька ОСОБА_11 вирішила проживати разом з матір`ю. Амелія має 14 років, а тому визначилась сама з ким із батьків їй жити. Останнього разу він бачив Амелію місяць тому, коли вона прийшла на свято з нагоди дня народження родича. Відповідач звернув увагу суду, що з липня 2021 року по теперішній час надавав Амелії фінансову допомогу, інколи Амелія залишалась ночувати у батька, однак відповідач не зміг поясни суду в якому саме розмірі надавав допомогу. Зазначив, що гроші надавав безпосередньо ОСОБА_11 та передавав через доньку ОСОБА_12 , однак доказів того не зберіг. Відповідач також не зміг пояснити суду: за якою адресою проживає його донька ОСОБА_11 разом з матір`ю. Не зміг пояснити в якій саме школі вона навчається, де саме вона перебуває на обліку у сімейного лікаря. Однак стверджував, що донька ОСОБА_11 за умовами мирової угоди мала б проживати саме з ним, однак вона сама порушила ці умови, а тому просить суд відмовити позивачці в задоволені позову.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004 року провадження, тощо): не застосовувалися.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши обставини справи та наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з червня 2003 року по січень 2009 року перебували у шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок ОСОБА_10 , 2003 року народження та ОСОБА_8 2007 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження від 16.03.2007 року, актовий запис №15, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2016 року, рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.09.2016 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09.02.2016 року місце проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , 2003 та 2007 років народження визначено із матір`ю. Рішення суду набрало законної сили.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12.05.2016 року з позивача на користь відповідача на утримання дітей стягнуті аліменти, які в подальшому зменшені рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.09.2016 року.

Після судових рішень ОСОБА_12 , залишилась проживати із матір`ю, Амелія, однак, вирішила життя із батьком.

12.07.2018 р. ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси в справі № 521/20939/17 було затверджено мирову угоду між Позивачем та Відповідачем, згідно якої дочка ОСОБА_9 залишається проживати з батьком, тобто ОСОБА_2 . Також укладаючи вказану мирову угоду Позивач та Відповідач домовились про таке: «Підписуючи зазначену угоду сторони відмовляються від судових стягнень на утримання дітей один з одного, з дати набрання ухвалою суду законної сили і до повноліття дітей».

Так, на час розгляду справи обставини фактичного проживання ОСОБА_11 об`єктивно змінились. Сторони визнали, що Амелія після досягнення 14 річного віку, а саме з липня 2021 року вирішила проживати з матір`ю.

Відповідач зазначив, що має також на утримані літніх батьків, а тому має за ними доглядати. За станом здоров`я вважає себе здоровим, офіційно працевлаштований працює на посаді пожежника Одеського морського порту. Інших утриманців не має.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналогічне відображено в ч. 8 ст. 7 СК України, де вказано, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає правом кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліменті в, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що відповідають інтересам дітей.

Разом з тим позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 02.07.2021 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції вх. № 30132.

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд враховуючи потреби дітей у матеріальній допомозі батька, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), вважає за необхідне визначити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2021 року до 01.12.2021 року, тобто до досягнення повноліття донькою ОСОБА_12 , далі продовжити стягнення аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до досягнення повноліття донькою ОСОБА_11 .

Судовий збір по справі складає 908 гривень, який підлягає стягненню, з відповідача в дохід держави.

Приймаючи до уваги вищенаведене та керуючись ст. ст. 180, 181, 182,Сімейний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2947-III від 10.01.2002 року 183,184,192 СК України, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.07.2021 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто до досягнення повноліття донькою ОСОБА_12 , далі продовжити стягнення аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно - до 27.02.2025 року, тобто до досягнення повноліття донькою ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.06.2022 року.

Суддя О.С. Леонов

29.06.22