Справа № 724/666/22
Провадження № 2/724/302/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Банарюк К.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що вона являюся власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 15.11.2017 року. Договір дарування житлового будинку посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Мартинюком В.А. за номером 959. В даному житловому будинку зареєстровані мати ОСОБА_4 1949 року народження, брат ОСОБА_2 1972 року народження та племінниця ОСОБА_3 1996 року народження.

Позивач вказує, що її брат ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 не проживають у вище зазначеному будинку більше десяти років та проживають у іншому місці, а саме брат проживає по АДРЕСА_2 , а його донька проживає у м. Чернівці, адреса проживання ОСОБА_3 позивачу не відома. Останні добровільно без будь-якого примусу залишили будинок позивача, їх не проживання у належному йому будинку підтверджує факт того, що вони не приймають участі у утримані його, в здійсненні необхідних комунальних платежів та поточного ремонту.

Позивач зазначає, що не одноразово зверталася до відповідачів з проханням, щоб вони добровільно виписалася, але на її звернення останні ніяк не реагують. Факт не проживання відповідачки по справі за вищенаведеною адресою без поважних причин більше 10 років є підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 травня 2022 року провадження в справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки сторони не повідомили суд щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а тому суд вважає, що дану справу слід розглядати у порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Власником цілої частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 15.11.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 959.

Вище зазначене також підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 року.

Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 22.10.2021 року № 4370, від 04.07.2018 року № 2736 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прописані за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживають з 2002 року.

Реєстрація відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у бунковолодіні за адресою: АДРЕСА_1 також підтверджується витягом з будинкової книги (а.с.15-17).

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Також, у відповідності до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

У відповідності до ч.1 ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, вразі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема пред`явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Враховуючи вище викладене дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, взявши до уваги те, що відповідачі без поважних причин в житловому будинку за адресою: по АДРЕСА_1 не проживають з 2002 року, допомоги позивачам по утриманні будинку не надає, реєстрація відповідачів у житловому будинку строює для позивача перешкоди у його користуванні та оформленні субсидії, а тому суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі.

Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 паспорт серія НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн., тобто по 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 28.06.2022 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ