Ухвала

29 червня 2022 року

м. Київ

справа № 487/4401/15-ц

провадження № 61-7736св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович,

заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відмову від скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року у складі судді Гаврасієнка В. О. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року у складі колегії суддів: Данилової О. О., Кушнірової Т. Б., Шаманської Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О., заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»).

Уточнену скаргу мотивовано тим, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. перебуває виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа від 12 серпня 2016 року № 487/4401/15-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва, про стягнення з нього на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 3 017 309,10 грн.

При виконанні цього виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченком Д. О. проведено опис квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності та перебуває в іпотеці АТ «Райффайзен Банк Аваль».

У цій квартирі, крім нього, також зареєстрована та проживає його малолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 вважає, що направлення заявки щодо продажу цієї квартири до Державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») порушує права його малолітньої дочки, оскільки дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. вчинені без попереднього отримання дозволу органу опіки та піклування, у зв`язку з чим суперечать Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», тому продаж зазначеної квартири є незаконним.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. щодо проведення опису квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. щодо направлення заявки до ДП «Сетам» про проведення публічних торгів цієї квартири;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. про опис та арешт майна боржника від 16 травня 2019 року;

- скасувати заявку приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. від 17 липня 2019 року щодо проведення реалізації квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. про опис та арешт майна боржника від 16 травня 2019 року у виконавчому провадженні № 58325600.

Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. щодо проведення опису квартири АДРЕСА_1 та направлення заявки на реалізацію арештованого майна від 17 липня 2019 року до ДП «Сетам».

Суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, та Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 червня 2016 року № 2831/5, державний або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема зазначає в заяві про реалізацію майна. На час передачі спірної квартири на реалізацію право користування житлом мала малолітня дитина, що передбачає обов`язкове попереднє отримання дозволу органу опіки та піклування, однак приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О. такий дозвіл не отримав та до заявки на реалізацію арештованого нерухомого майна від 17 липня 2019 року не надав, у зв`язку з чим його дії не можуть вважатися вчиненими відповідно до вимог чинного законодавства України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у травні 2020 року до Верховного Суду, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Підставами касаційного оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18).

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували того, що на час укладення договору іпотеки, 25 травня 2007 року, в спірній квартирі не було зареєстровано малолітніх дітей, тому на час виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не можуть бути порушені права малолітньої особи, оскільки вони не існували на час укладення договору іпотеки.

Також суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 15 лютого 2019 року № 19.03.03-11/112/19 відомості про реєстрацію малолітніх або неповнолітніх дітей в квартирі АДРЕСА_1 в департаменті відсутні. Таким чином, на час опису майна та направлення до ДП «Сетам» заявки на реалізацію нерухомого майна відомості про реєстрацію в спірній квартирі дитини були відсутні.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2020 року касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року залишено без руху для усунення недоліків.

У серпні 2020 року заявником у встановлений судом строк недоліки касаційної скарги усунуто.

Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д. О. на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року і витребувано із Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 487/4401/15-ц.

У лютому 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від скарги у цій справі, оскільки виконавче провадження № 58325600, виконавчі дії по якому заявник оскаржував, завершено, тому між сторонами відсутній предмет спору. У цій заяві ОСОБА_1 зазначив, що з наслідками закриття провадження у справі, які передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, він обізнаний.

Листом Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року запропоновано ОСОБА_1 підтвердити свою заяву про відмову від скарги та зазначити про обізнаність щодо наслідків закриття провадження у справі, які передбачені пунктом 4 частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України та частиною другою статті 256 ЦПК України.

Лист Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 отримав 30 жовтня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Листом Верховного Суду від 16 лютого 2022 року повторно запропоновано ОСОБА_1 підтвердити свою заяву про відмову від скарги та зазначити про обізнаність щодо наслідків закриття провадження у справі, які передбачені пунктом 4 частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України та частиною другою статті 256 ЦПК України, оскільки відповіді на лист Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на адресу суду не надіслав.

Лист Верховного Суду від 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 отримав 22 лютого 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак відповіді на лист Верховного Суду від 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 на адресу суду не надіслав.

Ухвалою Верховного Суду від 16червня 2022 рокусправу призначено до судового розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частинами першою-третьою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Статтею 408 ЦПК України передбачено, що незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закривається провадження у справі.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (частина друга статті 256 ЦПК України).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 подав заяву про відмову від скарги відповідно до вимог статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від скарги та закриття провадження у справі йому відомі та є зрозумілими, відмова від скарги не порушує законні права або охоронювані законом інтереси інших осіб, така заява підлягає задоволенню, провадження у справі - закриттю, а ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року підлягають визнанню нечинними.

Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції роз`яснює, що з моменту постановлення ухвали судом касаційної інстанції визнані нечинними рішення судів першої та апеляційної інстанцій втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.

Керуючись статтями 206, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти заяву ОСОБА_1 про відмову від скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Визнати нечинними ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року.

Закрити провадження у цивільній справі № 487/4401/15-ц за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича, заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Ю. В. Черняк