Провадження №2/367/1228/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

24 січня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Ірпіньводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

в с т а н о в и в :

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 вказує, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 проживає поверхом вище у квартирі АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що 25 серпня 2019 року її квартиру було залито, про що складено відповідний акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання від 06.09.2019. Позивач зазначає, що згідно з актом про залиття, причиною залиття її квартири є поломка сантехнічного обладнання в квартирі відповідача.

Згідно із даним актом, як вказує позивач, її квартирі було завдано суттєвих та чисельних пошкоджень, а саме: пошкодження в кімнаті: стеля має такі дефекти: тріщини 2-3 мм між плитами перекриття, пляма на стелі площею 15х30 см характерного кольору при залитті водою; на стінах стики шпалери (вінілові) місцями відклеїлись; на підлозі: здувся і пошкоджений ламінат на площі 27 м2, по всій площі виникли зазори на стиках (3-5 мм), плінтуса втратили форму від здуття ламінату. Пошкодження на кухні: стіни:повністю затоплена стіна площею 3х3,5 м, в результаті чого відклеїлися шпалери по всій площі; пошкодження у ванній: відійшла плитка від стіни. В результаті залиття пошкоджено меблі: кімната: у шафі деформувалися нижні (цоколь) і задні частини шафи з ДСП, повністю затоплено ортопедичний матрац, внаслідок чого він деформувався і на всій площі плями, став непридатним для використання за призначенням, нижня частина дивана з ДВП повністю деформована від вологи; коридор: одна шафа повністю пошкоджена: численні деформації стін, дверей з ДСП, друга шафа має часткові пошкодження: повністю деформувалися нижні частини шафи з ДСП (цоколь); кухня: у кухонній стінці пошкоджено дві верхніх шафи, деформовані верхні і бокові частини цих шаф і всі перегородки, нижня частина кухонної стінки (цоколь)повністю пошкоджена і непридатна для застосування.

Позивач зазначає, що після даного залиття квартира потребує термінового поточного ремонту, оскільки мешкати в ній стало неможливо.

Згідно із висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №41/19 від 09.10.2019, вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , що виникли внаслідок залиття, складає 34 584, 64 грн. За проведення експертизи позивачем було сплачено 4000 гривень, вартість послуг експерта та факт оплати послуг судовому експерту Свериді О.М. підтверджується Актом виконаних робіт від 09.10.2019 та банківською квитанцією №419056 від 09.10.2019.

Згідно із висновком експертного товарознавчого дослідження №01/11-19 від 08.11.2019, складеним ПП «Експертне бюро», матеріальний збиток, що заподіяний власнику майна пошкодженням меблів (згідно переліку) внаслідок залиття, що сталося 25.08.2019 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , складає 18 953 грн. Позивач вказує, що за проведення експертизи нею було сплачено 5000 гривень, що підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт №01/11-19 від 08.11.2019.

Зазначає, що факт завданої майну позивачки шкоди підтверджується Актом про залиття та висновками експертів. Зазначеним актом про залиття зафіксовано, що причиною залиття став пошкоджений кран в квартирі відповідача, розташованій над квартирою позивач, за несправність якого відповідальність несе відповідач, який є власником квартири АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року №572, влансик квартири зобов`язаний: проводити за власні кошти ремонт квартири; забезпечувати збереження технічного обладнання; не допускати дій, що викликають псування приладів та обладнання будинку.

Отже, на переконання позивача, залиття її квартири відбулось з вини відповідача, який неналежним чином (недбало) виконував свої обов`язки щодо своєчасного проведення ремонту (заміни) сантехнічного обладнання в квартирі, що перебуває у його власності.

Позивач зазначає, що розмір завданої майнової шкоди, заподіяної внаслідок залиття належної позивачу квартири становить 53537, 64 гривні, яка складається з: 34584, 64 грн. витрат на ремонт та 18 953 грн. пошкодження перелічених вище меблів у квартирі АДРЕСА_1 .

Також, позивач зазначає, що в результаті залиття квартири у неї суттєво погіршився стан здоров`я: підвищився артеріальний тиск, страждала безсонням. На переговори з відповідачем стосовно відшкодування завданої матеріальної шкоди та на пошук судових експертів позивач витратила багато часу, фізичних та душевних сил. Окрім того, перебувала на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря у період з 30.08.2019 по 14.09.2019, що підтверджується відповідною довідкою.

Враховуючи похилий вік позивача та завдання вагомих втрат здоров`ю, що виникли через незаконні дії відповідача, неправомірну поведінку та відмову від надання позивачу допомоги для якнайшвидшого відновлення пошкоджень у квартирі позивача, розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 50 000 гривень. Позивач вказує, що дані кошти будуть витрачені на відновлення її здоров`я, оскільки вона потребує стаціонарного лікування та санаторного оздоровлення.

Враховуючи викладене, позивач просить: стягнути із ОСОБА_4 на її користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, у розмірі 103 537, 64 гривень; стягнути із ОСОБА_4 на користь позивача судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 гривня та витрати на професійну експертизу в розмірі 9000 гривень.

16 червня 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказує, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до звіту про будівельну експертизу визначення причини аварії на системі водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 , причиною аварії і, як наслідок, затоплення квартири позивача є гідравлічний удар, що виник у трубах водопостачання при включенні подачі води на будинок та призвів до поломки кульового вентиля підключення бачка унітазу, розташованого на території квартири АДРЕСА_4 . Також, у відзиві зазначено, що на замовлення відповідача було здійснено оцінку розміру збитку, завданого затопленням житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до висновків якого, розмір збитку становить 10 000 гривень. Також, відповідач вказує, що заявлена позивачем моральна шкода нічим не підтверджена. Враховуючи дані обставини, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

29 червня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що звіт про оцінку розміру збитку, завданого затопленням житлової квартири загальною площею 46,5 кв.м., розташованої за адресою; АДРЕСА_3 , та звіт про будівельну експертизу визначення причини аварії на системі водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 , які датовані 10 жовтня 2019 року, не можуть братися судом до уваги оскільки: зроблені особою, яка не володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Зокрема, ОСОБА_5 не є судовим експертом з питань, що є предметом досліджень, висвітлених у звітах, наданих відповідчем. ОСОБА_5 не є атестованим судовим експертом та їй не видавалося свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта; дослідження, зроблені ОСОБА_5 та відображені у звітах, проведені не за адресою аварії та затоплення, що відбулося 25 серпня 2019 року; у звітах, наданих відповідачем до суду, зазначена недостовірна інформація. Зокрема зазначено, що оцінювач провів власний огляд пошкодженої квартири. Однак, ОСОБА_5 ніколи не була в квартирі позивача. А якщо й була, то така присутність ОСОБА_5 в квартирі позивача була незаконною, тобто було таємне незаконне проникнення в квартиру позивача з боку ОСОБА_5 . Однак слідів злому позивачем виявлено не було.

22 вересня 2021 року представник відповідача подав заперечення, в яких вказує, що відповідно до висновку про будівельну експертизу визначення причин аварії на системі водовідведення у квратирі №6 за адресою: АДРЕСА_5 , від 14 вересня 2021 року, причиною аварії на системі водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 , що призвела до затоплення в житловій квартирі АДРЕСА_1 , є саме гідравлічний удар, що виник в трубах водопостачання при включенні подачі води на будинок, та призвів до поломки кульового вентиля підключення бачка до унітазу, розташованого на території вищевказаної квартири АДРЕСА_4 . Таким чином, на підставі зазначеного висновку, відповідач вважає, що відшкодовувати матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири позивачки, повинні відповідач та КП «Ірпіньводоканал» в рівних частках.

Також, у запереченнях відповідач просить суд критично віднестись на наданого позивачем висновку експерта №41/19 від 09 жовтня 2019 року, оскільки матеріальна шкода та вартість ремонтно-будівельних робіт це різні речі. Крім того, складаючи зазначений висновок, експерт не вивчав причини залиття та розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям, що відбулось 25 серпня 2019 року, експертом не оглядалась квартира відповідача, позивачем подано локальний кошторис без зазначення даних про те, коли, на чиє замовлення і ким він складений, ким затверджений та відсутні відомості про те, чи складання таких кошторисів входить у коло провадження господарської діяльності особи, яка склала кошторис. Вказує, що позивачем зазначена сума договірної ціни на ремонт квартири позивача, а не сума матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Відповідач вважає, що у даному випадку за основу розрахунку матеріальної шкоди треба брати висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження про вартість матеріальної шкоди від 14 вересня 2021 року, відповідно до якого матеріальна шкода, що виникла внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , складає 10 000 гривень. Також, відповідач вважає, що матеріальний збиток, зазначений у висновку №01/11-19 експертного товарознавчого дослідження від 08 листопада 2019 року, наданому позивачем, є значно завищеним та не відповідає дійсності, оскільки під час його складання експерт користувався актом про залиття квартири від 06 вересня 2019 року, технічним паспортом на цю квартиру та витягом з державного реєстру, при цьому, експертом не оглядалися меблі у квартирі позивачки, позивачем подано локальний кошторис без зазначення даних про те, коли, на чиє замовлення і ким він складений, ким затверджений та відсутні відомості про те, чи складання таких кошторисів входить у коло провадження господарської діяльності особи, яка склала кошторис. Вказує, що позивачем зазначена сума договірної ціни на ремонт або купівлю меблів, матрацу та інше, а не сума матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири з урахуванням фізичного зносу меблів, матрацу та інше. Відповідач вважає, що за основу розрахунку матеріальних збитків, які були заподіяні власнику майна пошкодженням меблів, треба брати висновок експерта №158 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження від 13 вересня 2021 року, згідно якого матеріальний збиток заподіяний власнику майна пошкодженням меблів внаслідок залиття, що сталося 25 серпня 2019 року в квартирі АДРЕСА_1 складає 3 937 гривень 50 копійок. Також, відповідач вказує про недоведеність заявленої моральної шкоди. Враховуючи викладене, відповідач просить: стягнути з ОСОБА_3 та КП «Ірпіньводоканал» на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди в розмірі 13 937 грн. 50 коп. у рівних частках по 6 968 гривень 75 копійок з кожного; стягнути з ОСОБА_3 та КП «Ірпіньводоканал» на користь ОСОБА_1 суму судових витрат 840 грн. 80 копійок у рівних частках по 420 гривень 40 копійок з кожного; в інших позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити за недоведеністю.

10 лютого 2020 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області відкрито провадження у даній справі.

03 березня 2021 року ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. прийнято до свого провадження дану справу у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6 у відставку.

22 вересня 2021 року до участі у справі залучено КП «Ірпіньводоканал» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 46,5 кв.м, житловою площею 25,8 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109 (т.1, а.с.8).

Крім того, судом встановлено, та учасниками справи не оспорюється, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 07 червня 2019 року уклала шлюб із ОСОБА_7 , та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_6 . 25 серпня 2019 року близько 00 години, сталося залиття його квартири, а саме зі стелі почала текти вода. Після цього, перекрили воду у всьому будинку та почали виясняти, з якої квартири йде вода. Було встановлено, що вона йде у коридор із квартири АДРЕСА_4 , яка розташована на 3 поверсі, голова правління відкрила дану квартиру, після чого було встановлено, що в квартирі лопнув кран, який сполучається із бачком унітазу, при цьому, подача води на квартиру не була перекрита. У квартирі було більше 5 см води. Свідок зазначив, що ймовірно, у даній квартирі ніхто не проживав та здійснювалися ремонтні роботи. Також, свідок зазначив, що перед залиттям квартири перебоїв із водою не було, що виключає гідравлічний удар як причину аварії.

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суд виходить із його ефективності (стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, також забезпечувати поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Даний висновок зроблено КЦС ВС у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

У пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за № 927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Відповідно до Акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання (або гарячого водопостачання, водовідведення) від 06 вересня 2019 року, складеного комісією у складі: заступника директора по експлуатації житлового фонду Зінкевича О.П. голови комісії, членів комісії начальника сантехнічної дільниці Зубрицького М.П., слюсаря сантехнічної дільниці Лазарева В.Г., затвердженого директором КП «УЖКГ «Ірпінь» Скрипником С.Ф., 25 серпня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 , трапилось залиття холодного водопостачання. В квартирі АДРЕСА_7 видно слідуючі сліди залиття: а) кухня стіна, площею 2, 73х3,5 м, місцями відклеїлися шпалери, залито кухонні меблі, підлогу; б) коридор залито меблі, підлогу, нижня частина лиштви вхідних дверей деформована; в) ванна кімната відійшла плитка від стіни; г) кімната площею 27 м2 стеля, тріщини 2-3 мм між плитами перекриття, пляма площею 15х30 см характерного кольору при залитті водою, стіни шпалери місцями відклеїлись, підлога вздулася, ламінат на площі 27 м2 виникли зазори (3-5 мм), деформувались плінтуса, залиті меблі, ортопедичний матрац, диван. Причиною залиття є: в кв. АДРЕСА_8 по одному стояку вийшов з ладу кульовий вентиль підключення бачка унітазу, зламалась різьба на вентилі Ѕ PN25 після вхідного вентилю на квартиру (т.1, а.с.10).

Тобто наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири за адресою: АДРЕСА_3 , сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_3 .

Позивач вказує на те, що внаслідок залиття квартири їй було заподіяно майнову шкоду в розмірі 53537, 64 гривні, яка складається з: 34584, 64 грн. витрат на ремонт та 18 953 грн. пошкодження меблів.

Так, позивачем в обґрунтування розміру заподіяної шкоди до матеріалів справи було додано висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 09.10.2019 №41/19, відповідно до якого вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень квартири АДРЕСА_1 , що виникли внаслідок залиття, складає 34 584 гривні 64 копійки (т.1, а.с.11-31).

Також, позивачем надано висновок експертного товарознавчого дослідження №01/11-19 від 08.11.2019, відповідно до якого матеріальний збиток, що заподіяний власнику майна пошкодженням меблів (згідно переліку), внаслідок залиття, що сталося 25.08.2019 в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , складає 18 953 гривні (т.1, а.с. 36-41).

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом приймаються зазначені вище докази на підтвердження розміру заподіяної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 53537, 64 гривні.

Згідно приписів ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем до відзиву додано звіт про будівельну експертизу про визначення причини аварії на системі водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 (т.1, а.с.115-128), однак суд визнає даний доказ неналежним, так як у зазначеному звіті йдеться про квартиру АДРЕСА_2 , в той час як судом встановлено, що залиття сталося з квартири АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідачем до відзиву додано звіт про оцінку розміру збитку, завданого затопленням житлової квартири, загальною площею 46,5 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (т.1, а.с.129-145), однак судом встановлено, що залиття сталося у квартирі АДРЕСА_1 , а тому суд визнає даний доказ неналежним.

Відповідно до наданого відповідачем висновку експерта за результатами проведення експертного визначення причини аварії на системі водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 , від 14 вересня 2021 року, в результаті виконання робіт з будівельної експертизи було встановлено, що причиною аварії на системі водовідведення у квартирі АДРЕСА_2 , що призвела до затоплення житлової квартири, загальною площею 46,5 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , є саме гідравічний удар, що виник у трубах водопостачання при включенні подачі води на будинок, та призвів до поломки кульового вентиля підключення бачка до унітазу, розташованого на території квартири АДРЕСА_4 (т.1, а.с. 217-228). Суд критично відноситься до даного висновку, оскільки експертне визначення причини аварії проведено після спливу більш ніж 2 років з моменту залиття, та ґрунтується на припущеннях. Також, вказаний висновок не підтверджується іншими доказами, що містяться у справі, зокрема, свідок ОСОБА_9 чітко зазначив, що в день залиття жодних проблем із тиском води у трубопроводі не було. Крім того, у Акті про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, холодного водопостачання (або гарячого водопостачання, водовідведення) від 06 вересня 2019 року, причиною залиття зазначено вихід з ладу кульового вентиля підключення бачка унітазу.

Також, відповідачем надано висновок експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження про вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження складає 10 000 гривень (т.1, а.с.234-258). Суд критично ставиться до даного висновку, оскільки вказаний висновок складений без безпосереднього огляду квартири позивача, а лише на підставі наданого позивачем висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження №41/19 від 09.10.2019. Крім того, наданий відповідачем висновок не містить детального розрахунку вартості матеріальної шкоди.

Крім того, відповідачем надано висновок експерта за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження матеріальних збитків пошкодження меблів, що виникли внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого матеріальний збиток заподіяний власнику майна пошкодженням меблів (згідно переліку) внаслідок залиття, що сталося 25.08.2019 в квартирі замовника, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , складає 3937 гривень 50 копійок (т.1, а.с. 259-265). Суд критично ставиться до даного висновку, оскільки вказаний висновок складений без безпосереднього огляду меблів позивача, а лише на підставі наданого позивачем висновку експерта за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження №01/11-19 від 08.11.2019. Крім того, із висновку не вбачається, на якій підставі експерт дійшов висновку про втрату якості меблів, належних позивачу, через залиття у розмірі 5%, оскільки у наданому позивачем висновку експерта за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження №01/11-19 від 08.11.2019, зазначено про втрату якості меблів через залиття від 10 до 80 %.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем ОСОБА_1 підтверджено факт заподіяння їй майнової шкоди в розмірі 53537 гривень 64 копійки.

В той же час, суд вважає за необхідним констатувати, що відповідачем не було спростовано її вини у залитті квартири, власником якої є позивач, суд критично відноситься до наданих відповідачем доказів, з підстав, викладених вище.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок залиття квартири, належної позивачу на праві власності, він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які погіршили гармонійні адаптовані умови його життєдіяльності, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.

При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які він зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 50 000 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 3000 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що сукупністю всіх зібраних доказів позивачем доведено наявність та розмір завданої їй шкоди в розмірі 53537 гривень 64 копійки в результаті залиття належної їй на праві власності квартири АДРЕСА_1 , протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в розмірі 53537 гривень 64 копійки, заподіяної моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як видно із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1921 гривня.

Крім того, позивач зазнала витрат, пов`язаних із залученням експертів, в розмірі 9000 гривень, що підтверджується актом виконаних робіт згідно договору №41/19 від 20.09.2019 від 09.10.2019, квитанцією №419056, актом приймання-передачі виконаних робіт №01/11-19 від 01.11.2019, квитанцією №450976.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Ірпіньводоканал», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_10 ) відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 53 537 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот тридцять сім) гривень 64 копійки.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_10 ) відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_10 ) судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1048 (одна тисяча сорок вісім) гривень 98 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_10 ) витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 4 914 (чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять) гривень 53 копійки.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук