Справа № 595/665/22
Провадження № 2-о/595/39/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області в інтересах ОСОБА_2 із заявою про видачу обмежувального припису відносно її брата ОСОБА_3 , в якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на ОСОБА_3 строком на шість місяців обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 спілкуватися із ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_3 перебувати разом із ОСОБА_2 в місці спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися до помешкання ОСОБА_2 на відстань ближче 100 метрів.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 . Власником половини будинку, в якій вона проживаю, є її донька. Друга частина будинку в порядку спадкування за заповітом переходить до її брата - ОСОБА_3 . Впродовж двох останніх років між ними тривають неприязні відносини. Причиною таких відносин є антисоціальна поведінка її брата, зловживання ним спиртними напоями та систематичне психологічне насильство щодо ОСОБА_2 . Вироком Бучацького районного суду від 30 листопада 2021 року її брата було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком суду встановлено, що в період часу з 04 червня 2021 року по 26 жовтня того ж року ОСОБА_3 умисно та систематично вчиняв домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, залякуванні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості мого життя та здоровая. За вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Однак, незважаючи на притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 продовжує вчиняти щодо ОСОБА_2 психологічне насильство, що спонукає її звертатись до суду з цією заявою, та просити суд видати обмежувальний припис щодо її брата ОСОБА_3 та встановити певні обмеження його прав.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, просила її задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення про виклик особи.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст.350-5ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_3 на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги обмежувального припису не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Вироком Бучацького районного суду № 595/1671/21 від 30.11.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період з 04 червня 2021 року по 26 жовтня 2021 року умисно, систематично, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчиняв психологічне насильство щодо своєї сестри ОСОБА_2 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, залякуванні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Крім того, вказаним вироком, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку на один рік та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно інформації № 02-4/139 від 16.06.2022, наданої Бучацькою міською радою вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в комунальній установі «Центр надання соціальних послуг Бучацької міської ради» з 07 липня 2021 року, як особа, яка зазнала домашнього насильства.

Згідно з частиною першою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом Закону № 2229-VIII.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Закон №2229-VIII визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом № 2229-VIII на строк від одного до шести місяців.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

До заяви представником заявника долучено копію будівельної книги на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте в зазначеній будинковій книзі відсутні записи про реєстрацію ОСОБА_3 .

Таким чином, єдиним доказом на підтвердження факту спільного проживання заявниці та ОСОБА_3 є Вирок Бучацького районного суду від 30.11.2021 року, проте у даному вироку встановлені обставини, що мали місце з 3 червня по жовтень 2021 року, а не на даний час.

Також, із вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_3 вчиняв психологічне насильство щодо своєї сестри ОСОБА_2 , яке виразилось у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, залякуванні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Проте, із даного вироку, також вбачається, що сторони затвердили угоду про примирення.

Посилання заявника у заяві на те, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався також і до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, судом оцінюються критично, оскільки на підтвердження таких обставин суду не надано жодних доказів.

Таким чином, із наданих заявником доказів не вбачається, що після притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 вчиняв ще будь-які неправомірні дії щодо ОСОБА_2 або погрожував їх вчинити.

Отже, в матеріалах справи не міститься і в ході судового розгляду судом не здобуто даних, які б дали можливість прийти до висновку про можливість ОСОБА_3 продовжити сімейне насильство чи вчинити нове.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування обмежувального припису щодо ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 12, 13,76-81, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора