Справа № 643/7059/19
Провадження № 2/643/169/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2022 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої Е.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики від 22.02.2018 року у розміріі 425 760 гривень, суми інфляційних втрат у розмірі 10 218 гривень 24 коп., суми відсотків за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 3 954 гривні 30 коп., витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 гривен та судових витрат у сумі 4833,53 гривен.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 лютого 2018 року між ОСОБА_1 як позикодавцем та ОСОБА_2 як позичальником укладено договір позики на суму 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що підтверджується складеною власноруч позичальником розпискою. Кінцевим строком повернення грошових коштів у розписці зазначено до 2019 року. Відповідач взяті па себе зобов`язання за договором позики до цього часу не виконав, кошти позивачу не повернув, спроби позивача врегулювати спір у досудовому порядку були безуспішними, спілкування з відповідачем не призводить до виконання ним взятих на себе зобов 'язань.

Відповідач прострочив виконання зобов`язання на 113 днів, оскільки зобов`язався повернути грошові кошти до 2019 року, тобто до 01.01.2019 року. Індекс інфляції в Україні у січні 2019 року становив 101 %, у лютому 2019 року - 100, 5 % , у березні 2019 року - 100,9 %, а всього за 2019 рік - 102, 4 %., сума інфляційних втрат становить 10 218, 24 гривні. ((101 %*100, 5%*100,9 %)*425 760 грн.) /100)

Сума відсотків за вчасно не повернуті грошові кошти за весь час прострочки становить 3954,3 грн. (113 днів *(425 760 грн.*3/100/365 днів)). Тобто сума боргу разом з інфляційними витратами та відсотками за несвоєчасне виконання зобов`язання складає 439 932, 54 гривен.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення обставин, які зазначенні в позовній заяві та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували ,просили вімовити в задовленні позовних вимог, вобґрунтування своїх заперечень зазначили, що зі змісту розписки не вбачається, що будь-які грошові кошти надавалися саме у борг, з її змісту неможливо конкретизувати правову природу документа, а саме, що це боргова розписка, що гроші надавалися саме у борг.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що грошові кошти отримав від позивача не у власність , а для ремонту кафе, що розташоване по АДРЕСА_1 , де орендарем був ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що являлась бухгалтером позивача та зустрічалась з ним при відкритті та закритті фірми, всі питання по фінансовій звітності погоджувала з ОСОБА_2 , який і сплачував заробітню плату.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що працювала керуючою їдальнею та займалась управлінськми функціями, підборкою персоналу, закупівлею обладнання , дозвільними документами , розробкою меню, її керівником був ОСОБА_2 , який давав кошти на оновлення та розвиток кафе. Їй відомо , що позивач ОСОБА_1 був власником підприємства , так як на нього була оформлена документація та він давав кошти на розвиток закладу громадського харчування ,вся документація на придбання кухонного обладананя проходила через бухгалтерію фірми.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку учасників, показання свідків, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно дост.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей тогож роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до змісту розписки 22.02.2018 року ОСОБА_2 отримав для ремонту кафе, що розташоване по АДРЕСА_1 , де орендарем був ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 16 000 доларів США,зобов`язався повернути до 2019 року.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі,якщо його сума не менш яку десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян,а у випадках,коли позикодавцем є юридична особа,-незалежно відсуми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Таким чином, договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-1967цс15.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Суд враховує, що ОСОБА_2 заперечував отримання саме у борг будь-яких коштів.

З огляду на викладене, за результатом аналізу змісту розписки, пояснень сторін щодо обставин та умов її складання, показань свідків, судом встановлено, що розписка не містить всі обов`язкові реквізити боргового документу, а характер розписки не свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання.

Розписка за своїм змістом вказує на існування між сторонами інших, аніж боргові, правовідносин, а також на інші підстави отримання відповідачем грошових коштів від позивача, зокрема, з метою ремонту кафе, що розташоване по АДРЕСА_1 , де орендарем був ОСОБА_1 .

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Дослідивши розписку, суд виявивши її справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, приходить до висновку, що між сторонами договір позики не укладався.

В постанові Верховного Суду від 8 липня 2019 року (справа №524/4946/16-ц) зазначено, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей1046,1047 ЦК Українисуд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі№ 6-1967цс15.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведений факт отримання відповідачем 22.02.2018 року в борг коштів в сумі 16 000 доларів США , у зв`язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Майстренко О.М.