Дата документу 08.02.2022 Справа № 328/2241/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 328/2241/21 Головуючий у 1 інстанції: Погрібна О.М.
№ 22-ц/807/686/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» в особі представника Пасечник Юлії Анатоліївни на ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20 вересня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» в особі представника Пасечник Юлії Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 20 вересня 2021 року позовну заяву - визнано неподаною та повернути позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду АТ «Райффайзен Банк» в особі представника Пасечник Ю.А. подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

АТ «Райффайзен Банк Аваль», в особі представника Пасечник Ю.А. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист порушеного права шляхом стягнення 3% річних заборгованості за кредитним договором №014/17-073037/1-40 від 14.04.2008 року.

Ухвалою судді від 31.08.2021 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі недоліків.

До недоліків суд відніс відсутність доказу, про який зазначено у позовній заяві.

Так, позивачем зазначено, що з укладенням Кредитного договору, у позичальника виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за Кредитним договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням рішення суду та умов кредитного договору несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами АТ «Райффайзен Банк Аваль» направлено повідомлення про неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Суд першої інстанції вважав недоліком , що номер рішення, коли і ким воно було ухвалено в позовній заяві не зазначено, копії такого рішення до позову не додано.

У строк, встановлений судом, 17.09.2021 від представника позивача судом отримано «заяву про усунення недоліків по ухвалі Токмацького районного суду Запорізької області від 31.08.2021р.», у якій зазначено про наявність помилки у позовній заяві, жодного судового рішення за спором не було ухвалене.

Повертаючи позовну заяву,суд першої інстанції зазначив, що було наявне таке рішення, зазначив про його зміст, а відтак недоліки позовної заяви не усунені.

Наполегливе вимагання на стадії прийняття позову доказів, (в тому числі і за їх наявності у розпорядженні суду, тому що в ухвалі суду навів резолютивну частину рішення, ненадання якого стало підставою для залишення позову без руху), свідчить про прояв надмірного формалізму.

Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом п. 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

Так у справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Також згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавляє заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

У даній справі наявність або відсутність судового рішення, може бути з`ясована судом на наступних стадіях процесу.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» задовольнити.

Ухвалу Токмацького районного суду Запорізької області від 20 вересня 2021 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З Поляков