печерський районний суд міста києва
Справа № 754/1381/22-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року суддя Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Житловий кооператив №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлові послуги,,

ВСТАНОВИВ:

Житлово-будівельний кооператив «Житловий кооператив №3» (далі - позивач, ЖБК «Житловий кооператив №3) звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за спожиті житлові послуги.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року справу направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва із посиланням на загальну норму процесуального Закону щодо визначення підсудності за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

При цьому, в позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлові послуги, що виникла під час обслуговування нерухомого майна - квартири під АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної її частини.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Така ж правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Разом з тим, поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч.1 ст. 114 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

В постанові від 16.02.2021 року, справа № 911/2390/18, Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного правового висновку, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Отже, виходячи з аналізу вищенаведеного, можна дійти висновку, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Враховуючи те, що даний спір виник з приводу обслуговування нерухомого майна - квартири під АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до Деснянського районного суду м. Києва, у Печерського районного суду м. Києва відсутні законні підстави для прийняття справи за позовом ЖБК «Житловий кооператив №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлові послуги, до свого провадження, оскільки вона передана за підсудністю з порушенням порядку, встановленого ст. 31 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 27, 30-32, 259, 260, 261 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до провадження Печерського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Житловий кооператив №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлові послуги, через порушення порядку, встановленого ст. 31 ЦПК України.

Справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Житловий кооператив №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлові послуги, повернути до Деснянського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Григоренко