Провадження № 2/752/779/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.06.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Потапенко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м.Києва Нілової Ангеліни Олександрівни, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію та його скасування,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м Києва Нілової Ангеліни Олександрівни у якому просив скасувати рішення Державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м Києва Нілової Ангеліни Олександрівни №21726293 від 02.06.2015 року про державну реєстрацію прав та обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що 02.06.2015 року державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м Києва Ніловою Ангеліною Олександрівною було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №21726293 на квартиру АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_3 , підставою цієї реєстрації став дублікат договору іпотеки №315 від 01.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

01.02.2008 року між ТОВ «Полібудсервіс Плюс», як позичальником, та АБ «Таврика», як Банком, був укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №11-08-КЛ, за умовами якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом в сумі 1 300 000,00 грн строком з 01.02.2008 року по 29.01.2010 року включно.

Також позивач зазначає, що 01.02.2008 року між АБ «Таврика», як іпотекодержателем, та позивачем, як іпотекодавцем був укладений договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання ТОВ «Полібудсервіс Плюс» боргових зобов`язань за договором кредитної лінії позивач надав АБ «Таврика» в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

За договором про відступлення права вимоги №10/260215 від 26.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Таврика», як первісним кредитором, та ТОВ «Кредекс Фінанс», як новим кредитором, право вимоги за договором кредитної лінії первісним кредитором у повному обсязі відступлено новому кредитору - ТОВ «Кредекс Фінанс», яке за договором про відступлення права вимоги №26/02/15, від 26.02.2015 року, укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс», як первісним кредитором, та ОСОБА_3 , як новим кредитором, право вимоги за договором кредитної лінії первісним кредитором у повному обсязі відступлено новому кредитору - ОСОБА_3 .

Також, позивач зазначає, що між ПАТ «Банк «Таврика», як первісним іпотекодержателем, та ТОВ «Кредекс Фінанс», як новим іпотекодержателем, 18.03.2015 року укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки ТОВ «Кредекс Фінанс», яке в свою чергу, за договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним 18.03.2015 року між ТОВ «Кредекс Фінанс», як первісним іпотекодержателем, та ОСОБА_3 , як новим іпотекодержателем, відступило право вимоги ОСОБА_3 за договором іпотеки.

02.06.2015 року, розглянувши заяву ОСОБА_3 від 26.05.2015 року відповідач прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Зазначене рішення позивач вважає незаконним, оскільки не були дотримані положення ст.33 Закону України «Про іпотеку», судом не ухвалювалось будь-яке рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, також нотаріусом не було вчинено виконавчого напису та був відсутній договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а в іпотечному договорі відсутнє відповідне застереження, яке б прирівнювалось до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того, позивач заперечує отримання ним іпотечного повідомлення щодо погашення боргових зобов`язань та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки державному реєстратору не були надані всі документи, передбачені Законом України «Про іпотеку» у відповідачі були відсутні підстави для здійснення реєстрації права власності на кВ. АДРЕСА_1 .

З огляду на незаконність рішення державного реєстратора позивач просить його скасувати в судовому порядку.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. від 12.07.2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. від 01.10.2019 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Шкірая М.І. від 18.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2020 року справу передано на розгляду судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 19.06.2020 року справу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Хоменко В.С. від 08.09.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 24.09.2020 року заяву позивача про забезпечення позову повернуто позивачу.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 13.10.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва Колдіної О.О. від 01.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В ході судового розгляду позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на незаконність рішення державного реєстратора щодо здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на кв. АДРЕСА_1 , яке було прийнято за відсутності необхідних документів, передбачених Законом України «Про іпотеку».

Відповідач та третя особа повторно в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду повідомлялись у спосіб, передбачений ст.128 ЦПК України. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

В зв`язку з повторною неявкою відповідача та третьої особи в судове засідання суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.02.2008 року між АБ «Таврика», як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем був укладений договір іпотеки, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання ТОВ «Полібудсервіс Плюс» (позичальником) боргових зобов`язань за договором кредитної лінії №11-08-КЛ від 01.02.2008 року ОСОБА_1 надав АБ «Таврика» в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .

Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г.

За договором про відступлення права вимоги №10/260215 від 26.02.2015 року, укладеного між ПАТ «Банк «Таврика», як первісним кредитором, та ТОВ «Кредекс Фінанс», як новим кредитором, право вимоги за договором кредитної лінії первісним кредитором у повному обсязі відступлено новому кредитору - ТОВ «Кредекс Фінанс», яке за договором про відступлення права вимоги №26/02/15, від 26.02.2015 року, укладеного між ТОВ «Кредекс Фінанс», як первісним кредитором, та ОСОБА_3 , як новим кредитором, право вимоги за договором кредитної лінії первісним кредитором у повному обсязі відступлено новому кредитору - ОСОБА_3

18.03.2015 р. ПАТ «Банк «Таврика», як первісним іпотекодержателем, та ТОВ «Кредекс Фінанс», як новим іпотекодержателем, укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки ТОВ «Кредекс Фінанс», яке в свою чергу, за договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним 18.03.2015 року між ТОВ «Кредекс Фінанс», як первісним іпотекодержателем, та ОСОБА_3 , як новим іпотекодержателем, відступило право вимоги ОСОБА_3 за договором іпотеки.

02.06.2015 року державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м Києва Ніловою Ангеліною Олександрівною було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №21726293 на квартиру АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_3 , підставою цієї реєстрації став дублікат договору іпотеки №315 від 01.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки.

Також з матеріалів справи вбачається, що 31.03.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду позивач посилається на незаконність рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на кВ. АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 з огляду на недотримання положень Закону України «Про іпотеку», а саме відсутності у державного реєстратора всіх необхідних документів для реєстрації права власності.

Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (ст.1 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно з 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» - сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Згідно з ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація прав проводиться зокрема на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до п. 36 Постанови Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 46 Постанови передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Відповідно до п. 6. Постанови - документи, які подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. п. 2 п. 6.4 Договору іпотеки - перехід права власності на Предмет Іпотеки до Іпотекодержателя в рахунок виконання боргових зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, здійснюється в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержатель надсилає Позичальнику Іпотечне Повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому договорі) з вказівкою на загальну суму боргових зобов`язань та граничний строк погашення Боргових Зобов`язань. У випалку непогашення Позичальником Боргових зобов`язань у строк, передбачений в Іпотечному Повідомленні, право власності на Предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення Боргових зобов`язань, вказаному в Іпотечному повідомленні. оцінка Предмета іпотеки здійснюється суб`єктом оціночної діяльності, визначеним Іпотекодержателем.

При цьому дана обумовленість, яка визнається Договором про задоволенн вимог Іпотекодержателя є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом Іпотеки.

Тобто, звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю прав власності на предмет іпотеки банк набуває лише за умови надання до реєстратора відповідних документів, а реєстратор для вчинення реєстраційної дії з реєстрації права власності має перевірити наявність всіх документів, що надають іпотеко держателю право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема наявність відповідного договору, наявність заборгованості, підтвердження про направлення іпотекодавцю іпотечного повідомлення.

Такі вимоги не були дотримані державним реєстратором.

З матеріалів справи вбачається, що для проведення державної реєстрації державний реєстратор отримав лише договір іпотеки та договір про відступлення права вимоги, а також Витяг з Державного реєстру речових прав.

З огляду на викладене рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової А. О.№ 21726293 від 02 червня 2015 року не можна вважати законним.

Однак, оспорюючи своє право на спірну кв. АДРЕСА_1 , позивач пред`явив вимоги безпосередньо до державного реєстратора.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених 04.09.2018 року в постанові у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру. Також Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє.

Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м.Києва Нілова Ангеліна Олександрівна є неналежним відповідачем у даній справі, а тому з цих підстав у позові слід відмовити.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м.Києва Нілової Ангеліни Олександрівни, третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення про державну реєстрацію та його скасування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя