ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/6536/21

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4861/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу скаргою адвоката Деменчука Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 14 липня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Бобуйка І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У травні 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат..

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до акту перевірки № 7534 від 02 жовтня 2020 року довідка про заробітну плату №15 від 20 лютого 2004 року, що видана ОСОБА_1 не відповідає первинним документам, а саме в довідку включені нарахування з яких не утримувався пенсійний збір (матеріальна допомога, премія та інше).

Після перевірки та доопрацювання пенсійної справи ГУ ПФУ в Одеській області розпорядженням №164435 від 16 лютого 2021 року пенсію ОСОБА_1 було перераховано.

Зокрема, встановлено, що за період з 01 квітня 2018 року по 31 січня 2021 рік виникла переплата в розмірі 8 115,31 грн., у зв`язку з чим позивачем прийнято рішення від 18 березня 2021 року №115 про утримання надміру виплачених сум пенсій, яка дотепер відповідачкою добровільно не повернута.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь залишок переплати у сумі 8 115,31 грн.(а.с.2-4).

Зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 14 липня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ГУ ПФУ в Одеській області надмірно виплачену суму пенсійних виплат в розмірі 8115, 31 грн (а.с.61-63).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021 року заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с.73-75, 96-97).

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги та відзиву на скаргу

В апеляційній скарзі адвокат Деменчук Д.А. в інтересах ОСОБА_1 просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не повідомив відповідачку та її представника про дату, час та місце розгляду справи та не взяв до уваги доводи, викладені у відзиві на позов, який не був прийнятий канцелярією суду (а.с.102-104).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с.125-126).

Учасники судового процесу про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 26 липня 2022 року повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.

Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.

Отже, ГУ ПФУ в Одеській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача(ст.1215 ЦК України).

Згідно ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до п.3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Тобто, ст.50 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були наданні страхувальником.

Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.

Згідно з ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Саме таке тлумачення ст.ст.1212, 1215 ЦК України дано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15.

Згідно акту перевірки №7534 від 02 жовтня 2020 року щодо достовірності довідки про заробітну плату №15 від 20 лютого 2004 року, що видана ОСОБА_1 на підставі якої їй нараховується пенсія за віком, встановлено, що довідка про заробітну плату не відповідає первинним документам, а саме: в довідку включені нарахування з яких не утримувався пенсійний збір (матеріальна допомога, премія та інше) а.с.19-30.

Після перевірки та доопрацювання пенсійної справи Головне управління розпорядженням № 164435 від 16 лютого 2021 року пенсію ОСОБА_1 за віком було перераховано та прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 18 березня2021 року № 115 (а.с.31).

Згідно рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 18 березня 2021 року № 115, проглянувши пенсійну справу і особовий рахунок № НОМЕР_1 , було встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 одержує пенсію за віком в розмірі 6 915,48 грн. на місяць, проте у зв`язку з наданням підприємством де вона працювала недостовірної інформації в довідці про заробітну плату №15 від 20 лютого 2004 року, утворилась сума переплати пенсійних виплат, яка складає 8115,31 грн. за період з 01 квітня 2018 року по 31 січня 2021 рік.

26 березня 2021 року ГУ ПФУ в Одеській області Деващук Л.Г. надіслано лист, у якому їй запропоновано надати заяву до відділу обслуговування громадян щодо згоди на утримання переплати пенсії у розмірі 20% від суми її пенсії до повного погашення боргу, згідно рішення від 18 березня 2021 року №115, або суму переплати внести добровільно на рахунок позивача, проте відповідачка надміру виплачені пенсійні виплати не повернула (а.с.32).

Колегія суддів вважає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Разом з тим, з боку позивача не було надано належних та допустимих доказів та фактів підроблення документів або подання відповідачем до органу Пенсійного фонду завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку пенсіонера, або недобросовісності відповідача.

Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Більш того, пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 556/1231/17).

Колегія суддів зауважує, що жодного належного та допустимого доказу недобросовісних дій ОСОБА_1 при поданні довідки про заробітну плату від 20 лютого 2004 року №15 позивачем не надано, а виявлення позивачем розбіжностей у даних вищевказаної довідки само по собі не може свідчити про недобросовісні дії ОСОБА_1 , оскільки обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких, а саме довідки про заробітної плати не залежить від пенсіонера, тобто відповідача ОСОБА_1 по справі.

Також судом не встановлено жодної з підстав, зазначених у ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для утримання з відповідачки надміру виплачених коштів.

З огляду на викладене, позов ГУ ПФУ в Одеській області про стягнення суми надміру виплаченої пенсії є недоведеним та таким, що не підлягає задоволенню, а тому заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 14 липня 2021 року підлягає скасуванню, з відмовою позивачу у позові.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Деменчука Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 14 липня 2021 року скасувати.

В позові Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених пенсійних виплат, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 липня 2022 року.

Головуючий

Судді: