Єдиний унікальний номер судової справи: 482/202/22
Номер провадження: 22-ц/812/650/22
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є.В.,

без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кобзаренком Максимом Юрійовичем

на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Демінської О.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (надалі - ТОВ «Українські фінансові операції») за участю третіх осіб: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року адвокат Кобзаренко М.Ю., діючи в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Позов обґрунтовано тим, що 15 листопада 2021 року представник ТОВ «Українські фінансові операції» отримав у приватного нотаріуса Золотих О.О. виконавчий напис № 10098 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції». В подальшому вказаний виконавчий напис було подано на виконання приватному виконавцю Химич О.М., яким 20 січня 2022 року відкрито виконавче провадження № 68233774.

Між тим, ОСОБА_1 виконавчий напис не отримувала, а дізналась про його існування після звернення стягнення на її заробітну плату приватним виконавцем Химич О.М.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 10098 від 15 листопада 2021 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості вчинений приватним нотаріусом Золотих О.О. з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не надано документи на підтвердження безспірності вимог кредитора. Крім того, за частиною вимог сплив строк позовної давності

Письмову вимогу ТОВ «Українські фінансові операції» про погашення заборгованості ОСОБА_1 не отримала, у зв`язку з чим була позбавлена можливості самостійно ліквідувати допущені порушення, перевірити правильність нарахування заборгованості, оскаржити виставлену кредитором вимогу у судовому порядку або направити заперечення кредитору. Крім цього, фактичний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Українські фінансові операції» на момент вчинення виконавчого напису є значно меншим, ніж розмір заборгованості вказаний у виконавчому написі № 1000989 від 15 листопада 2021 року, у зв`язку з неправильним та надмірним нарахуванням кредитором відсотків, комісії, пені та штрафів.

Посилаючись на дані обставини, а також на порушення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та відсутність у нотаріуса документів, які засвідчують наявність та безспірність заборгованості на дату вчинення виконавчого напису, вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Золотих О.О. № 1000989 від 15 листопада 2021 року не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому не підлягає виконанню.

На підставі викладеного представник ОСОБА_1 - адвокат Кобзаренко М.Ю, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1000989 від 15 листопада 2021 року, виданий приватним нотаріусом Золотих О.О. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції».

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернуто позивачеві.

Скасовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за № 10098 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» заборгованості, яке проводиться приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. в межах виконавчого провадження № 68233774, до набрання судовим рішенням з розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, законної сили, застосовані ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2022 року.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки позивачем у встановлений ухвалою суду від 21 лютого 2022 року строк не усунуто недоліки позовної заяви, а саме не сплачено судовий збір за її подання, позовна заява у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України вважається неподаною і повертається позивачеві.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, адвокат Кобзаренко М.Ю, діючи в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду від 02 травня 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивна тим, що суд постановляючи оскаржувану ухвалу не врахував того, що позивачка у позовній заяві посилалася на те, що згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а також правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, оскільки є споживачем фінансових послуг ТОВ «Українські фінансові операції» та отримала споживчий кредит у ТОВ «Українські фінансові операції» для цілей, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, у зв`язку з чим приватним нотаріусом видано виконавчий напис. Права ОСОБА_1 як споживача фінансових послуг порушені відповідачем ТОВ «Українські фінансові операції».

Вважає, що ухвалою суду від 02 травня 2022 року ОСОБА_1 незаконно обмежена у праві на доступ до правосуддя.

Посилається на те, що зазначення в оскаржуваній ухвалі про те, що «позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме у зв`язку із несплатою позивачем судового збору», суперечить чинному законодавству.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2012 від 12 квітня 2012 року, ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст. 185 ЦПК України).

Постановляючи ухвалу, яка оскаржується, суд виходив з того, що ухвалою суду від 21 лютого 2022 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху для усунення недоліків у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме у зв`язку із несплатою позивачем судового збору.

Згідно з даними зворотних поштових повідомлень позивачка ОСОБА_1 , а також її представник - адвокат Кобзаренко М.Ю. ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху від 21 лютого 2022 року отримали 12 квітня 2022 року, проте станом на 02 травня 2022 року недоліки позовної заяви не усунули, судовий збір за звернення до суду із позовом не сплатили.

Проаналізувавши зазначені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, судовий збір не сплачено, а тому в силу положень ч.3 ст. 185 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи адвокатом Кобзаренко М.Ю, в інтересах ОСОБА_1 було подано позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області 21 лютого 2022 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі, а також ухвалено рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, призначено судом на 23 березня 2022 року на 09.00 год.

Цього ж дня, 21 лютого 2022 року, ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, залишено без руху на підставі ст. 187 ЦПК України із роз`ясненням про необхідність сплати судового збору, надано строк для усунення недоліків позовної заяви, що є передумовою для продовження розгляду справи.

Роз`яснено позивачці та її представнику, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Українські фінансові операції» за участю третіх осіб: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню визнано неподаною та повернуто позивачці. При цьому, роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Однак, постановляючи зазначену ухвалу, суд не в повній мірі врахував, що порядок сплати судового збору визначений не тільки Законом України «Про судовий збір», а й іншими нормативними актами, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів».

Так, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги, встановленому ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати, що споживачі не мають пільги щодо сплати судового збору, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

При цьому слід виходити з того, що ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» замінені словами «судового збору».

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Порушені права можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу (при поданні апеляційної та касаційної скарг). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.2 ЦПК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16.

Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 87 Закону України «Про нотаріат» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).

Згідно з пунктом 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про нотаріат» стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника.

Оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом.

При цьому нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у статтях 1,9 Закону України «Про нотаріат».

При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в межах виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У справі, яка переглядається, ОСОБА_1 як споживач, що звернулась до суду з позовом про захист своїх прав, звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Суд першої інстанції не врахував наведеного та безпідставно поклав на позивачку обов`язок зі сплати судового збору і необґрунтовано визнав її позов неподаним та повернув його.

Колегія суддів наголошує, що судові процедури повинні бути справедливими, особа не може бути безпідставно обмежена у праві на доступ до правосуддя або позбавлена такого права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Суд першої інстанції порушив вищенаведені норми процесуального права та викладені в рішеннях ЄСПЛ загальні засади судочинства стосовно права особи на доступ до суду й обґрунтованості судового рішення, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про визнання неподаною і повернення позовної заяви.

За такого не можна визнати, що оскаржувана ухвала суду про визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачці від 02 травня 2022 року постановлена у відповідності до цивільно - процесуального законодавства, а тому ухвала суду в силу п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження по справі у передбаченому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Кобзаренком Максимом Юрійовичем задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 02 травня 2022 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання її повного тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 27 червня 2022 року.