21.03.2022 Єдиний унікальний номер 205/563/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/563/2021
Номер провадження: 2/205/829/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час відкриття спадщини вона, ОСОБА_1 , проживала та була зареєстрована разом із чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вважається такою, що прийняла спадщину після свого чоловіка. До складу такої спадщини входило 581/800 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що 31.07.2020 року вона, ОСОБА_1 , отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право власності на майно, у зв`язку з наявністю самовільного будівництва на території такого домоволодіння та відсутності реєстрації рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за № 2-80-07 від 28.02.2007 року, та наявністю розбіжностей щодо опису нерухомого майна у рішенні суду та технічному паспорті на нерухоме майно.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушена звернутися до суду та просити суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в домоволодінні АДРЕСА_1 , на квартиру АДРЕСА_2 , з наступними приміщеннями: позиції 1-1,1-2,1-3,1-4, 1-5,1-6,1-7,1-8 та дворові будівлі та споруди: ганок літ. а4, літня кухня літ. Б, вхід у погріб літ. В, вбиральня літ. Д, душ літ. Ж, навіс літ. З, паркан з воротами № 3, паркан № 6, паркан № 1, 1/2 водоколонки № 8, мостіння І, що складає 581/800 частини вищевказаного домоволодіння та затвердити за ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. А-1, з наступними приміщеннями: позиціями 2-1, 2-2,2-3,2-4 та дворові будівлі та споруди: ганок літ. а3, сарай літ. Г, вбиральня літ. Е, паркан №1, калитка № 2, зливна яма літ.5, 1/2 частини водоколонки № 8, що складає 219/800 частини вищевказаного домоволодіння.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подала.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровської міської ради, подала письмові пояснення по справі, в яких просили відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилалися на ті обставини, що по перше, до складу спадщини входять виключно ті права спадкодавця, які належали йому на момент смерті, якщо за життя спадкоємець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набув права власності у порядку спадкування, отже, позивачем не доведено, що земельна ділянка під будівництво спірного об`єкту нерухомості у встановленому порядку виділялась; по-друге, оскільки до позовної заяви не надано належні та допустимі докази, що спірне нерухоме майно було збудовано спадкодавцем у передбаченому законом порядку на земельній ділянці, яка була надана для цієї мети, то спірне майно є самочинним будівництвом та підстави для визначення за позивачем права власності в порядку спадкування на це майно у заявлених у позові межах відсутні; по-третє, позивач має право звертатися лише з позовними вимогами за захистом своїх порушених прав, а не за захистом порушених прав відповідача.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві позивач зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечувала, про що надала відповідну заяву до суду.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та відмовити позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 18.04.2021 року вирішено витребувати у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Собко Наталії Володимирівни (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул.. Мостова, буд.2, пр.. 119) належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи за № 3/2020, відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 19.10.2021 року вирішено залучити до участі у справі, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровську міську раду (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, пр.. Дмитра Яворницького, буд.75).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.05.1999 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Міхеєвою Т.М. за № 2-1040, зареєстрованого в Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.12.2003 року ОСОБА_3 належало на праві власності 73/400 часток у праві власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27.05.1999 року, посвідченого державним нотаріусом П`ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Міхеєвою Т.М. за № 2-1042, зареєстрованого в Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.12.2003 року ОСОБА_3 належало на праві власності 73/800 часток у праві власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2007 року, яке набрало чинності 27.06.2007 року, ОСОБА_3 в натурі було виділено в домоволодінні АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_4 в житловому будинку літ. А-1, з наступними приміщеннями: позиції 1-1,1-2,1-3,1-5,1-6,1-7,2-3,2-4 та дворові будівлі та споруди: ганок літ. а4, літня кухня літ. Б, вхід у погріб літ. В, вбиральня літ. Д, душ літ. Ж, паркан з воротами № 3, паркан № 6, паркан № 1, 1/2 водоколонки № 8, мостіння І, а ОСОБА_2 було виділено в натурі в домоволодінні АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. А-1, з наступними приміщеннями: позиціями 1-4, 1-41, 2-1, 2-2 та дворові будівлі та споруди: ганок літ. а3, сарай літ. Г, вбиральня літ. Е, паркан №1, калитка № 2, зливна яма літ. 5, 1/2 частини водо колонки № 8.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 29.02.2012 року ОСОБА_3 було відмовлено у державній реєстрації права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, установленим Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав та іншими нормативно-правовими актами, або не дають змоги установити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства (п.п.3.5.4 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.01.2020 року.

Матеріалами справи також підтверджено, що ОСОБА_3 був чоловіком ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_3 за місцем його проживання по АДРЕСА_1 , також мешкала та була зареєстрована позивач ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 3/2020, що була заведена 10.06.2020 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Собко Н.В. після смерті ОСОБА_3 із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті такого спадкодавця звернувся його син, ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , що є дружиною спадкодавця. У свою чергу, позивач звернулась до такого органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 .

Відомостей щодо інших спадкоємців матеріали такої спадкової справи не містять. Оглядом матеріалів такої спадкової справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до органу нотаріату не зверталася.

Також матеріалами справ підтверджено, що постановою Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Собко Н.В. 31.07.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на 581/800 частин у праві власності на самочинно перебудоване домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що неможливо встановити склад спадкового майна, його опис та технічні характеристики.

Оскільки позивач у позасудовому порядку не має можливості оформити своє право на спадщину, вона була вимушена звернутись до суду із вказаною позовною заявою.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

В даному випадку, отримавши постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у вигляді видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач мало достатньо правових підстав для звернення до суду із відповідною позовною заявою про визнання права власності на таке майно.

Разом із цим, суд вказує, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

При цьому, статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Суд також наголошує, постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд вказує, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: «у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування».

В даному випадку, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який претендує на спірне майно є позивач по справі.

Відтак, відповідачем по даній цивільній справі в частині щодо позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців, по справі має бути Дніпровська міська рада, як орган місцевого самоврядування на території якого знаходиться спадкове майно.

Однак в даному випадку будь-якої позовної вимоги до органу місцевого самоврядування позивачем із вказаного приводу не пред`являлось.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).

Таким чином, суд позбавлений процесуальної можливості, без наявного клопотання позивача про заміну неналежної сторони, вчинити таку процесуальну дію. В даному випадку клопотань про заміну неналежного відповідача до суду від позивача не надходило, у зв`язку із чим суд був вимушений за власною ініціативою залучити орган місцевого самоврядування до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. А тому належне вирішення такого спору у даному складі учасників з зазначеним процесуальним статусом не вбачається можливим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З огляду на наведене, оскільки в даному випадку позов пред`явлено до особи, яка не є спадкоємцем щодо майна померлого, тобто до неналежного відповідача, суд вимушений відмовити в задоволені позову в частині вимог щодо визнання права власності в порядку спадкування.

Додатково суд вказує, що за обставин цієї справи та відсутності інших спадкоємців щодо майна померлого, позивач має можливість захистити своє право на спадщину, пред`явивши позовні вимоги до органу місцевого самоврядування.

Також не підлягають й задоволенню вимоги про затвердження за ОСОБА_2 в домоволодінні АДРЕСА_1 квартиру АДРЕСА_3 в житловому будинку літ. А-1, з наступними приміщеннями: позиціями 2-1, 2-2,2-3,2-4 та дворові будівлі та споруди: ганок літ. а3, сарай літ. Г, вбиральня літ. Е, паркан №1, калитка № 2, зливна яма літ.5, 1/2 частини водоколонки № 8, що складає 219/800 частини вищевказаного домоволодіння, оскільки фактично такі позовні вимоги мають похідний характер від первісних вимог про визнання права власності, і у задоволені яких суд відмовив в їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1233, 1247, 1251, 1252, 1269 ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Дніпровська міська рада, про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан