РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року Херсонській міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Іванцової Н.К.

за участі секретаря Шевченко О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної ради у м.Херсоні про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них із відповідачем народилась дитина - ОСОБА_3 , з якою вона поживає у належній їй на праві власності квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . З метою усунення невизначеності у спорі щодо місця проживання дитини просить суд визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із позивачем.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

У підготовче судове засідання позивач не з`явилася. Представник позивача - на підставі ордеру адвокат Глигач А.С. надала заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати без її участі, проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечувала.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак надав заяву, якою позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, надіслав заяву, якою просив справу розглянути за його відсутності з урахуванням висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради, проти винесення рішення у підготовчому судовому засіданні не заперечував.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 28.01.2014 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до договору дарування ВТА № 922091, посвідченого 13.12.2012 року приватним нотаріусом Стадник І.В., ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій згідно штампу, що міститься в її паспорті громадянина України вона зареєстрована з 25.01.1989 року.

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 23.06.2021 року службою у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що також за цією адресою зареєстрована і проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитини має окрему кімнату, в якій наявні іграшки, одяг, ліжко, місце для навчання. В квартирі наявні всі необхідні предмети побуту, в наявності комунальні послуги, гаряча вода. За результатом обстеження встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю, де створені всі належні умови для утримання, виховання та виховання малолітньої.

Зі змісту висновку виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 07.02.2022 року вбачається, що обстежити умови проживання батька дитини працівникам служби у справах дітей не вдалося, оскільки двері їм ніхто не відчинив. На виклик до служби у справах дітей відповідача не відреагував, хоча був належним чином повідомлений. Також у висновку зазначено, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, має фінансові заощадження, гнучкий графік роботи, що дозволяє пристосовуватись під потреби дитини, займатися її вихованням та розвитком, піклуватись про її фізичний, духовний та моральний стан. Питання щодо визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.02.2022 року, виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Враховуючи наведені норми матеріального права, у повному обсязі, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, суд приходить до висновку, що для забезпечення інтересів дитини саме визначення місця проживання дитини із матір`ю відповідатиме її інтересам, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.150, 155, 157, 164, 166 СК України ст.ст.4, 5, 12, 13, 89, 141, 200, 206-207, 247, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної ради у м.Херсоні про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем її проживання.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Н.К.Іванцова

Повний текст рішення виготовлений 15 лютого 2022 року.