КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 361/876/20 Головуючий у І інстанції Петришин Н.М
Провадження №22-ц/824/4480/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» - адвоката Томіна Олександра Олександровича на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

у лютому 2020 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов вищевказаний позов ПАТ «СТ «Брокбізнес». В обґрунтування своїх вимог ПАТ «СТ «Брокбізнес» посилались на те, що 08.11.2017 року між ПАТ «СТ «Брокбізнес» та ТОВ «Гледфарм ЛТД» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, об`єктом страхування є транспортний засіб «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 .

02.04.2018 року сталась ДТП за участю автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Гледфарм ЛТД», під керування ОСОБА_2 та транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Вищевказана ДТП сталась з вини відповідача, що підтверджується ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2018 р.

На виконання умов страхування позивачем виплачено ТОВ «Гледфарм ЛТД» страхове відшкодування у розмірі 362 551, 07 грн.

Відповідно до п. 15.30 Договору страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічний зміст покладено в основу ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Згідно Звіту № 353-2018 від 14.05.2018 р. про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 складає 316 638,99 грн.

На дату події цивільно-правова відповідальність відповідача на транспортному засобі ««Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7050096 в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з лімітом 100 000,00 грн.

09.01.2019 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було перераховано на рахунок позивача 100 000 грн.

В досудовому порядку позивачем на адресу відповідача була направлена вимога (претензія) від 13.09.2019 р. за вих. № б/н про відшкодування шкоди в порядку регресу. Дана вимога була залишена відповідачем без задоволення.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «Брокбізнес» 216 638,99 грн. (316 638,99 грн. (сума страхового відшкодування) - 100 000,00 грн. (ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» матеріальну шкоду у розмірі 194 812 гривень 49 копійок та судовий збір у розмірі 2 922, 19 гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, сторони по справі звернулись з апеляційними скаргами.

Позивач - ПрАТ «СК «Брокбізнес» в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин п.п. 21.2, 15.11 розд. 15 «Порядок та умови виплати страхового відшкодування» Договору страхування, оскільки вказані положення Договору страхування встановлюють виключно порядок та умови виплати страхового відшкодування, яке страховик (апелянт) здійснює страхувальнику (ТОВ «Гледфарм ЛТД»), та не регулюють деліктні правовідносини щодо відшкодування винною особою завданої потерпілому шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначив, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що у Страховика виникло право вимоги про стягнення від винної особи майнової шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 194 812 гривень 49 копійок = 294 812,49 грн. (вартість матеріального збитку) - 100 000 грн. (виплачене страхове відшкодування).

Вказує, що звертаючись до суду із даним позовом, страхова компанія не заявляла вимоги про відшкодування майнової шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки не визнав пошкодженого КТЗ знищеним, а просив суд стягнути вартість відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ. Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції, стягуючи з відповідача на користь позивача майнову шкоду у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), фактично вийшов за межі позовних вимог, частини 2 статті 264 ЦПК України.

Крім того, на думку відповідача, при визначенні розміру шкоди суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги дані звіту ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» № 353-2018 про оцінку колісного транспортного засобу від 14.05.2018 року. Не погоджуючись із висновками вказаного звіту, відповідачем було заявлено клопотання про призначення судом першої інстанції судової автотоварознавчої експертизи. Однак, експертиза не була проведена у зв`язку із ненаданням позивачем експерту пошкодженого автомобіля для огляду, а також не надано фотографії об`єкта дослідження у пошкодженому стані на момент ДТП, що унеможливило встановлення фактичного розміру залишкової вартості пошкодженого КТЗ, його ринкової вартості на момент ДТП, вартості відновлювального ремонту.

Таким чином, на переконання відповідача, суд першої інстанції повинен був визнати звіт про оцінку КТЗ №353-2018 від 14.05.2018 року недопустимим доказом, а позивача таким, що не надав суду першої інстанції належних та допустимих доказів розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню.

Апелянт ОСОБА_1 також звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що позивач та попередній власник «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 у договорі (абандон) від 29.08.2018 дійшли згоди, що стан пошкодженого КТЗ - конструктивна загибель, тобто знищений, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, має визначатися як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт на відновлення транспортного засобу відповідно до документів, які підтверджують здійснення ремонту. Однак, позивачем не було надано суду докази на підтвердження розміру витрат на проведення відновлювального ремонту.

Відповідач ОСОБА_1 18.02.2022 року подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Брокбізнес», в якому, посилаючись на безпідставність та суперечливість доводів скарги, просить відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні представник ПрАТ «СК «Брокбізнес» - адвокат Голяр І.В. підтримав подану позивачем апеляційну скаргу, просив її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги відповідача просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги ПрАТ «СК «Брокбізнес», підтримали апеляційну скаргу відповідача, посилаючись на викладені в ній доводи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ПрАТ «СК «Брокбізнес» з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 08.11.2017 року між ПАТ «СТ «Брокбізнес» та ТОВ «Гледфарм ЛТД» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-0469522/05НТ, об`єктом страхування є транспортний засіб «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 .

02.04.2018 року на автодорозі Кіровоград - Кривий Ріг - Запоріжжя сталась ДТП за участю автомобіля «Toyota» д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_1 , транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Гледфарм ЛТД», під керування ОСОБА_2 та транспортного засобу «Renault» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3

14.05.2018 року ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» склала звіт №353/2018 про оцінку колісного транспортного засобу, згідно якого вартість ремонту автомобіля «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 становить 316 638, 99 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження в ДТП складає 294 812, 49 грн., ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 90 111,84 грн.

Згідно ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18.07.2018 р. вищевказана ДТП сталась з вини відповідача.

На виконання умов страхування позивачем виплачено ТОВ «Гледфарм ЛТД» страхове відшкодування у розмірі 362 551, 07 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3507 від 27.08.2018 року.

Так, позивачем виплачено власнику пошкодженого автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 страхове відшкодування в розмірі вартості такого непошкодженого транспортного засобу (за вирахуванням франшизи), зокрема в сумі 362 551, 07 грн., а до позивача перейшло право власності на пошкоджений транспортний засіб, що підтверджується договором (абандон) від 29.08.2018 року та актом прийому - передачі транспортного засобу від 29.08.2018 року.

Згідно акту прийому-передачі від 29 серпня 2018 року представник ТОВ «Гледфарм ЛТД» передав представнику ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_4 та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_5 від 07.11.2017 року, та повний комплект ключів. Сторони претензій одна до одної не мають.

22.11.2018 року Публічному акціонерному товариству «Страхова компанія «ПЗУ Україна» направлено вимогу про добровільне відшкодування збитків на користь Страхової компанії «Брокбізнес» в сумі 100 000 гривень.

09 січня 2019 року на рахунок ПАТ СК «Брокбізнес», ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», як страховик цивільної відповідальності ОСОБА_1 , перерахувала страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн.

13.09.2019 року ОСОБА_1 направлено вимогу про добровільне відшкодування збитків на користь Страхової компанії «Брокбізнес» в сумі 216 638, 99 грн.

Задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі договору абандону від 29 серпня 2018 року Страхувальник (ТОВ «Гледфарм ЛТД») відмовився від всіх майнових прав, включаючи право власності, на застрахований транспортний засіб на користь Страховика (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес»), тому суд вважав, що у Страховика виникло право вимоги про стягнення з винної особи майнової шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Колегія суддів апеляційного суду не може в повній мірі погодитися з такими висновками, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування у розмірі 362 551, 07 грн. до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ОСОБА_1 .

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7050096 з лімітом 100 000,00 грн. в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», яке здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 100 000 грн.

Таким чином, відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, у силу вищенаведених вимог ЦК України, зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою, яка відшкодована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

Згідно Звіту № 353-2018 від 14.05.2018 р. про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» д. н. зн. НОМЕР_1 складає 316 638,99 грн., при його ринковій вартості до моменту ДТП (не пошкодженого) - 384 924,32 грн. Тобто, вартість ремонту складає 82,26 % від ринкової вартості непошкодженого транспортного засобу «Hyundai» д. н. зн. НОМЕР_1 .

Згідно п. 21.2 Договору страхування № 006-0469522/05НТ, укладеного між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та ТОВ «Гленфарм ЛТД» (далі - Договору страхування), знищення ТЗ (транспортний засіб) - фактичне знищення, що унеможливлює відновлення ТЗ, а також конструктивна загибель ТЗ - стан ТЗ, витрати на відновлювальний ремонт якого перевищують 70% його ринкової вартості на дату настання страхового випадку.

Отже, згідно п. 21.2 Договору страхування, який виключно врегульовує правовідносини між страховиком та ТОВ «ГЛЕДФАРМ ЛТД», пошкоджений транспортний засіб «Hyundai» д. н. зн. НОМЕР_1 є конструктивно загиблим.

Відповідно до пп. 15.11.2. розд. 15.11 Договору страхування, у разі конструктивної загибелі транспортного засобу, якщо страховик (Апелянт) прийняв рішення про перехід права власності на транспортний засіб до страховика, сума страхового відшкодування визначається в розмірі ринкової вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку, в межах страхової суми, за вирахуванням франшизи, попередніх страхових виплат за Договором та інших відрахувань згідно умов договору.

На виконання умови Договору страхування, 27.08.2018 р. позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Гледфарм ЛТД» у розмірі 362 551,07 грн. = 384 924,32 грн. (ринкова вартість ТЗ до ДТП) - 22 373,25 грн. (франшиза 5 % від страхової суми 447 465,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням № 3507 від 27.08.2018 р.

Враховуючи те, що позивачем було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу «Hyundai» д. н. зн. НОМЕР_1 страхове відшкодування в розмірі вартості такого непошкодженого транспортного засобу (за вирахуванням франшизи), то до ПрАТ «СК «Брокбізнес» перейшло право власності на пошкоджений транспортний засіб, що підтверджується Договором (абандон) від 29.08.2018 р. та Актом прийому-передачі транспортного засобу від 29.08.2018 р.

Відповідно до п. 15.30 Договору страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договором страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічний зміст покладено в основу ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Отже, згідно п. 15.30 Договору страхування, ст. 27 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, позивач набув права вимоги про відшкодування шкоди в повному обсязі (в межах виплаченого страхового відшкодування), яке мав потерпілий (ТОВ «Гледфарм ЛТД») до особи, яка завдала таку шкоду.

Згідно п.п. 30.1., 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (непошкодженого). Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи зміст вказаних положень Закону, колегія суддів приходить до висновку про те, що транспортний засіб «Hyundai» д. н. зн. НОМЕР_1 не є фізично знищеним, а його ремонт являється технічно можливим.

Звертаючись до суду із даним позовом, ПрАТ «СК «Брокбізнес» просив стягнути з відповідача кошти в сумі 216 638,99 грн., як визначений Звітом № 353-2018 від 14.05.2018 р. розмір відновлювального ремонту КТЗ - 316 638,99 грн. за мінусом 100 000,00 грн. (ліміт відповідальності ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-20780св18) зроблено правовий висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України)

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи апелянта ПрАТ «СК «Брокбізнес» про те, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції помилково визначив суму, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, як вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту зносу та втрати товарної вартості, а саме 294 812,49 грн. - 100 000 грн. (виплачене страхове відшкодування), застосувавши до деліктних правовідносин, які виникли між сторонами, умови Договору страхування, які регулюють відносини виключно між страховиком та страхувальником.

Згідно з частинами 1,2 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду, зважаючи на обґрунтованість доводів апеляційної скарги ПрАТ «СК «Брокбізнес» приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалене за неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалення у справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В той же час, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 колегія суддів апеляційного суду не може визнати обґрунтованими.

Згідно з положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження обґрунтованості заявлених вимог позивачем було подано до суду першої інстанції Звіт №353/2018 від 14.05.2018 року про оцінку колісного транспортного засобу, складений ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», містить інформацію щодо предмета доказування і є належним та допустимим доказом.

Доводів на спростування висновків, наведених у Звіті №353/2018 від 14.05.2018 року, відповідачем суду не надано.

Колегія суддів апеляційного суду критично ставиться до посилань відповідача на те, що проведення автотоварознавчої експертизи, призначеної судом першої інстанції за клопотанням ОСОБА_5 та його представника, не відбулось з вини позивача.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2020 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

1.Яка ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Hyundai Accent», днз НОМЕР_1 після дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 02 квітня 2018 року ?

2.Який розмір відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Accent», днз НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилась 02.04.2018 року?

Зобов`язано позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» надати експертній установі пошкоджений транспортний засіб «Hyundai Accent», днз НОМЕР_1 , для огляду та проведення експертизи.

Заявою від 23.11.2020 р. позивач повідомив суд першої інстанції про неможливість надання експертній установі пошкодженого транспортного засобу «Hyundai Accent», днз НОМЕР_1 для огляду у зв`язку із тим, що вказаний транспортний засіб фактично не було передано позивачу ТОВ «Гледфарм ЛТД». Просили надати експертові письмову вказівку на проведення експертизи за матеріалами справи, гарантуючи направлення на адресу судового експерта КНІДСЕ оригінали цифрових фотознімків пошкодженого КТЗ. (а.с. 104). Заяву аналогічного змісту позивач також направляв на адресу суду 19.04.2021 року.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не було вирішено питання про призначення судової автотоварознавчої експертизи за матеріалами справи, оригінали цифрових фотознімків у позивача не витребовувались, а проведення експертизи стало неможливим у зв`язку із невиконанням умов експерта про надання досліджуваного автомобіля для огляду та ненадання фотографій в електронному вигляді.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають змісту ст. 27 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст. 1191 ЦК України, доводи відповідача про те, що ненадання позивачем доказів на підтвердження фактичного понесення витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу є підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, доводи відповідача, наведені ним в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» - задовольнити.

Скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2021 рокута ухвалити у даній справі нове судове рішення.

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» грошові кошти в сумі 216 638 (двісті шістнадцять тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» понесені останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 8123 (вісім тисяч сто двадцять три) гривень 97 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 01 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.О.