Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2022 Справа №607/22608/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , просить стягнути з ОСОБА_3 , на її користь аліменти на малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі - 8 000 грн - по 4 000 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.) на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Позов мотивовано тим, що в шлюбі із відповідачем народилося двоє дітей, які на цей час перебувають на її утриманні. Відповідач є молодою особою працездатного віку, інших дітей на утриманні немає, працює закордоном, отримує стабільний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своїх дітей. Раніше відповідач здійснював грошові перекази з-за кордону у сумі 300-500$ щомісяця, що свідчить про його реальну можливість надавати допомогу дітям. Однак, оскільки перекази нерегулярні, а часом і відсутні, а витрати на навчання, лікування, харчування, одяг, медичні та комунальні послуги, кишенькові витрати дітей, позашкільні заходи є необхідністю, - доводиться стягувати аліменти у судовому порядку.

Відповідач у заперечення на позов заперечує проти стягнення аліментів в сумі 8000 грн. Вважає, що слід стягувати аліменти в розмірі не більше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначає, що він проживає та працює в Російській Федерації, орендує житло, та його заробіток є непостійним. Крім того, зауважує, що і в позивачки є обов`язок утримувати дітей.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, з підстав, викладених в ньому. Пояснила, що відповідач в місті Тернополі займався євроремонтами приміщень, такі роботи добре ціняться на ринку праці, а тому добре заробляв. Зараз він перебуває в Російській Федерації, де рівень заробітної плати вищий, він там офіційно працює, інших утриманців не має. Зазначає, що на хороший майновий стан вказує те, що раніше відповідач надсилав по 300-500 доларів США на утримання дітей. Звертає увагу суду, що позивачка несе витрати на навчання, додаткові платні заняття, відвідування культурних та розважальних заходів дітей а також, на їх лікування та медичні обстеження.

Відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не з`явився, у запереченні на позов просив розглядати справу в його відсутності.

Розглянувши справу, суд дослідив такі докази та встановив такі обставини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2011 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2021 року у справі №607/5088/21.

В цьому шлюбі народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з матір`ю.

Суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із такого.

Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Зважаючи на матеріальне становище позивачки, матеріальне становище платника аліментів, який є молодою особою працездатного віку, інших дітей на утриманні немає, працює за кордоном, отримує стабільний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, суд доходить переконання, що аліменти на утримання дітей слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісяця на кожну дитину.

Вказаний розмір є дещо більший від мінімального рекомендованого розміру встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України - прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, такий розмір є меншим за 1/3 середнього заробітку в Російській Федерації, а саме сумі еквівалентній 54000 російських рублів приблизно 20000 грн.

На думку суду, менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачка не довела, що відповідач має можливість платити аліменти в більшому розмірі.

Тому позов підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на малолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 3000 (три тисячі) гривень на кожну дитину починаючи стягувати з 07.12.2021 року та до досягнення сином повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк