Справа № 199/9554/21
РІШЕННЯ

іменем України

14.02.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Спаї В.В.,

секретар судового засідання - Подварченко А.Ю.,

за участі представника позивача Іванової Т.В. та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, правонаступником якого є Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, із заявою від 25.05.2017р. вх.№721 про призначенні їй державної соціальної допомоги, як особі, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. На підставі заяви та доданих відповідачем документів їй рішенням управління від 20.06.2017 р., та в подальшому рішенням управління від 24.05.2018 р., від 13.06.2019 р. було призначено державну соціальну допомогу, як особі з інвалідністю 3 групи, яку відповідач отримувала з 01.07.2017 р. по 30.09.2020 р. Проте 07.09.2020 року управління отримало від Міжрайонної онкологічної МСЕК №1 про невизнання ОСОБА_2 особою з інвалідністю. Розпорядженням управління від 14.09.2020 р. особовий рахунок № НОМЕР_1 закрито, виплату відповідачці соціальної допомоги, як особи з інвалідністю, припинено з 01.05.2020 р. Позивач зазначає, що внаслідок неповідомлення відповідачем про відсутність підстав для виплати їй соціальної допомоги, виникла переплата, яку відповідач добровільно повертати відмовилася. Позивач просив суд стягнути зі відповідача на користь управління надмірно виплачену суму державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю в розмірі 9190,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

24.01.2022р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначала, що усі необхідні довідки Міжрайонна онкологічна МСЕК №1 направляла самостійно до позивача, вона не приховувала жодних відомостей, а тому позовні вимоги є безпідставні, просила відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, відповідачу встановлена з 05.04.2017 р. друга група інвалідності. Інвалідність встановлена до 01.05.2018 р., дата чергового перегляду -05.04.2018 р. (відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №648108, виданої Міжрайонною онкологічною МСЕК №1 (а.с.17).

25.05.2017 р. відповідачка звернулася до управління про призначенні їй державної соціальної допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи (а.с.16). Заяву зареєстровано позивачем 25.05.2017 р. за вх.№721 (а.с.7).

Згідно з рішенням позивача про призначення допомоги від 20.06.2017 р., відповідачу призначена з 05.04.2017 р. соціальна допомога як особі з інвалідністю ІІ групи та державна адресна доплата (а.с. 20).

Відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №009085, виданої Міжрайонною онкологічною МСЕК №1, відповідачу встановлена з 01.05.2018 р. третя група інвалідності. Інвалідність встановлена до 01.05.2019 р., дата чергового перегляду -05.04.2019 р. (а.с.18).

Згідно з рішенням позивача про призначення допомоги від 24.05.2018 р., відповідачу зроблений перерахунок з 01.05.2018 р. соціальної допомоги як особі з інвалідністю ІІІ групи та державної адресної доплати (а.с. 21).

Рішенням Дніпровської міської ради від 23.01.2019р. за №40/40 затверджено виконавчий орган міської ради зі статусом юридичної особи - Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, до складу якого приєднано Управління праці та соціального захисту населення Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради (а.с.24-25).

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №219420, виданої Міжрайонною онкологічною МСЕК №1, відповідачці встановлена з 01.05.2019р. третя група інвалідності. Інвалідність встановлена до 01.05.2020р., дата чергового перегляду -05.04.2020р. (а.с.19).

Згідно з рішенням позивача про призначення допомоги від 13.06.2019 р., відповідачу зроблений перерахунок з 01.05.2019 р. по 30.04.2020р. соціальної допомоги, як особі з інвалідністю ІІІ групи, та державної адресної доплати (а.с.22).

07.09.2020 року на адресу управління надійшла довідка про невизнання ОСОБА_2 з 25.06.2020 р. особою з інвалідністю від Міжрайонної онкологічної МСЕК №1. Довідка зареєстрована позивачем за вх.№5/1631 (а.с.8).

Розпорядженням позивача від 14.09.2020 р. особовий рахунок ОСОБА_2 № НОМЕР_1 закрито з 01.05.2020 р. згідно довідки вх.№5/1631 від 07.09.2020р. (а.с.9).

Відповідно до довідки - розрахунку переплати по державній соціальній допомозі особам з інвалідністю 3 групи загального захворювання на ОСОБА_2 за період з 01.05.2020р. по 30.09.2020 р. загальна сума переплати склала 9190,00 грн. (а.с. 11).

Правовідносини щодо надання державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію та особам з інвалідністю регулюються зокрема Законом України «про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 02.04.2005р. за №261 (надалі по тексту Порядок №261).

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 7 п. 10 Порядку №261, органи соціального захисту населення в разі потреби додають до заяви витяг з акта огляду, одержаний ними від медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК).

Абзацом 6 пункту 12 Порядку №261 (в редакції Постанови КМУ №611 від 18.08.2017р.) у разі зміни групи інвалідності соціальна допомога у новому розмірі призначається з дня зміни групи інвалідності, якщо така зміна приводить до збільшення розміру, і з місяця, що настає за тим, у якому встановлено нову групу інвалідності, - у разі зменшення розміру допомоги. Перерахунок розміру соціальної допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності органи соціального захисту населення здійснюють на підставі витягу з акта огляду в МСЕК без подання заяви одержувачем.

Отже, Порядком №261 передбачено отримання управліннями соціального захисту витягів з акта огляду в МСЕК безпосередньо від самих медико-соціальних експертних комісій, а ні від осіб, які отримують державну соціальну допомогу. Тобто, зазначеними положеннями не передбачений обов`язок отримувача соціальної допомоги надавати управлінню соціального захисту витягів з акта огляду в МСЕК.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 1212 ЦК України зобов`язує особу, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В статті 1215 ЦК України встановлено як загальне правило (поверненню не підлягає допомога, яка виплачена юридичною особою добровільно), так і виключення з нього - відсутність розрахункової помилки зі сторони платника та недобросовісність з боку набувача. Наявність хоча б однієї з таких підстав виключає можливість застосування загального правила.

Тобто, відсутність розрахункової помилки та добросовісність набувача презюмується, а тягар доказування наявності розрахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника: за загальним правилом цивільного процесу щодо змагальності сторін.

При цьому, добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 20.02.2018 р. у справі №174/406/16-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Як встановлено судом, у відповідача відсутній обов`язок надання до управління відповідних документів МСЕК, а отримання позивачем від Міжрайонної онкологічної МСЕК №1 довідка про невизнання ОСОБА_2 особою з інвалідністю лише 07.09.2020 року відбулося через неузгодженість дій позивача та/або Міжрайонної онкологічної МСЕК №1, що виключає недобросовісність поведінки відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, державна соціальна допомога, яка виплачена відповідачці за період з травня 2020 року по вересень 2020 року поверненню не підлягає, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, то судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, має бути віднесений на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 1 ст. 19, п. 2 ч. 2, п. 1 ч. 6 ст. 19, ст. 23, ст. 33, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст.ст. 272, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Дата складення повного судового рішення 14.02.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї