У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника заявника- ОСОБА_1

представника боржника- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / Дербак Мар`яна Володимирівна, боржник: ОСОБА_4 про визнання розрахунку неправомірним та зобов`язання вчинити дії, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду і із скаргою і просить:

- визнати неправомірним розрахунок заборгованості №55459942 від 06 грудня 2021 року головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербак М. В. у виконавчому провадженні ВП № 55459942;

- зобов`язати головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дербак М. В. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 55459942 з урахуванням висновків суду, врахувавши розмір отриманої боржником матеріальної допомоги за період з 01 липня 2018 року по 31 липня 2021 року.

Посилається на те, що судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу).

Судовий наказ щодо примусового виконання вказаного рішення перебуває на виконанні у Солом`янському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 55459942 від 03 січня 2018 року.

У грудні 2021 року вона отримала довідку про доходи ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2017 року по 26 липня 2021 року, з якої вбачається, що боржником аліменти на її користь сплачувалися у значно меншому розмірі, ніж це передбачено судовим наказом.

Вказану довідку вона подала до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві та просила надати їй довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 за період з 01 листопада 2017 року по 26 липня 2021 року з урахуванням розміру отриманих боржником за цей період доходів.

06 грудня 2021 року вона отримала розрахунок заборгованості № 55459942, згідно з яким загальна заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів станом на 06 грудня 2021 року становить 57 190, 57 гр.

Із вказаним розрахунком не погоджується з наступних підстав.

Вважає, що державний виконавець Дербак М.В. неправильно розрахувала суму заборгованості, помилково не взявши до уваги розмір матеріальної допомоги, отриманої боржником за вказаний період.

Так, згідно з довідкою про доходи, наданою Департаментом патрульної поліції, ОСОБА_4 за період роботи в Департаменті отримав такі суми матеріальної допомоги:

Липень 2018 року - 2 950, 00 грн.;

Липень 2019 року - 2 950, 00 грн.;

Вересень 2020 року - 6 435, 00 грн.;

Жовтень 2020 року - 18 825, 08 грн.;

Липень 2021 року - 2 950, 00 грн.

Загалом ОСОБА_4 отримав матеріальну допомогу за місцем роботи в сумарному розмірі 34 110, 08 гр.

Таким чином, розмір заборгованості неправомірно зменшений державним виконавцем на суму 8 527, 52 грн., що безумовно свідчить про порушення державним виконавцем прав стягувана у виконавчому провадженні та неповнолітньої дитини, на користь якої стягуються аліменти.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Ухвалою суду від 30 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі.

17 січня 2022 року разом із матеріалами виконавчого провадження до суду надійшов відзив, у якому державним виконавцем приведено перелік вчинених у межах виконавчого провадження виконавчих дій.

Зазначено, що 06 грудня 2021 року стягувачем до відділу була надана довідка про доходи боржника.

08 грудня 2021 року головному бухгалтеру Департаменту патрульної поліції у м. Києві направлено запит про надання роз`яснень щодо розбіжностей у доходах боржника, у якому просить зазначити доходи, на які згідно чинного законодавства не може бути звернено стягнення на аліменти (вказавши щодо кожного випадку норму статті, якими дане обмеження регулюється) та надати достовірну довідку щодо фактично стягнутої суми коштів, які перераховані на користь стягувача.

Вважає, що дії державного виконавця в межах виконавчого провадження відповідають вимогам закону.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала.

Представник боржника в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Державний виконавець після оголошеної в справі перерви в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставила.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в її відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника боржника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №55459942, відкрите 03 січня 2018 року на підставі судового наказу, виданого 28 листопада 2017 року Солом`янським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь заявника на утримання сина в розмірі ј частини заробітку / доходу / платника аліментів.

Постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Брикою Є.О. від 21 лютого 2018 року було звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

06 грудня 2021 року головним державним виконавцем Дербак М.В.був складений розрахунок заборгованості у виконавчому проваджені № 55459942, згідно з яким загальна заборгованість божника ОСОБА_4 зі сплати аліментів станом на 06 грудня 2021 року становить 57 190, 57 гр.

20 січня 2022 року до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві надійшла відповідь на запит від 13 січня 2022 року № 819/41/5/05-2022, який був направлений державним виконавцем після звернення заявника та надання довідки про доходи боржника, з якої вбачається, що у період з жовтня 2017 року по липень 2021 року ОСОБА_4 нараховувалася матеріальна допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та додаткова доплата на період дії карантину, що не мають постійного характеру, у зв`язку з чим із вказаних виплат аліменти не утримувалися.

/ а.с. 16 - 18, 27 - 28, 54, 56 - 57, 101 - 103, 108 - 109, 135 /

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей визначається в частці від заробітку /доходу /платника аліментів.

Статтею 81 СК України визначено, що перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

Відповідно до п.1 Переліку / в редакції станом на грудень 2021 року /утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо; усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати; грошових і натуральних премій.

В свою чергу, в абз.2 п.п.22 п.12 даної постанови зазначено, що з військовослужбовців, а також поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби утримання аліментів не проводиться з одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, служби в Національній поліції і з органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби, а також інших видів грошового забезпечення, що не мають постійного характеру.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 760/4569/18 від 05 вересня 2019 року, аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб.

Верховий Суд зазначає, що Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення ст. 81 СК України та ч.3 ст.181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку.

Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

Відповідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати;

квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

заяв та (або) розписок стягувача;

інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судові накази віднесені до рішень, що підлягають примусовому виконанню і є виконавчими документами.

Відповідно до ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є, в тому числі,звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

За змістом ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виходячи з цього, суд вважає, що дії державного виконавця Дербак М.В. ппри складанні довідки про розрахунок заборгованості не відповідали вимогам ст.2 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та її задоволення.

Керуючись ст. 19, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10, 18, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Слом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / Дербак М.В. при складанні розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні № 55459942 від 06 грудня 2021 року.

Зобов`язати головного державного виконавця Слом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м. Київ / Дербак М.В. здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 55459942 з урахуванням отриманої ним матеріальної допомоги за період часу з 01 липня 2018 року до 31 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29 червня 2022 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва