Справа № 307/2737/21
Провадження № 2/307/721/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Тячівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 , третя особа Служба у справах дітей Тячівської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона являється бабусею неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учня 8 класу Руськополівської ЗОШ 1-3 ступенів, Тячівської міської ради. Батьками її внука ОСОБА_6 , являлася її дочка ОСОБА_7 , яка трагічно під час дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а також зять ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 . Після смерті дружини, її зять-відповідач став проживати з іншими жінками, одружився вдруге та забрав жити до себе свого сина ОСОБА_6 . Однак, вже біля одного року відповідач відсутній по місцю свого постійного проживання, долею свого сина не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Зі слів його родичів та односельчан, відповідач на даний час знаходиться у місцях позбавлення волі на території Німецької Республіки. Близько одного року тому назад, її внук втік від мачухи і перейшов жити до неї, і з того часу постійно проживає з нею. Таке рішення він пояснив тим, що то для нього чужа сім`я, його там постійно ображали, кричали на нього і не надавали належної уваги. Вона є пенсіонеркою і всі свої заощадження витрачає на утримання онука, щоб він був забезпечений всім необхідним. З сторони держави, жодної матеріальної допомоги вона не отримує. Дитину потрібно одягати, лікувати, так-як хлопчик має проблеми зі здоров`ям, однак батько від своїх обов`язків самоусунувся, до дитини на протязі тривалого часу не з`являється та його проблемами не цікавиться. Вона любить свого онука і має змогу забезпечити його всім необхідним. Крім того, вона постійно слідкує за станом його здоров`я, його розвитком, виховує його та піклується про нього, у них хороший психологічний контакт та прив`язаність один до одного. Враховуючи вищенаведені обставини, які є доказом того, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні свого сина, просить позбавити відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та зобов`язати службу у справах дітей призначити її опікуном її внука.

16 серпня 2021 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

22 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримав 25 серпня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У встановлений судом строк, тобто протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, відповідач відзив не подав, проте такий відзив його представником подано з пропуском встановленого судом строку, без поважних причин, лише 04 квітня 2022 року.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Причини пропуску строку несвоєчасного надання відповідачем відзиву у відзиві не зазначено.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , та її представник ОСОБА_2 , позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти позову заперечив, та пояснив, що відповідач ОСОБА_6 не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_6 . Відповідач періодично перераховує кошти на утримання сина. Крім того, відповідач одружився вдруге, і від даного шлюбу у нього народився син - інвалід, який знаходиться на його утриманні. Відповідач і надалі буде продовжувати матеріально забезпечувати сина та брати участь у його вихованні. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи служби у справах дітей Тячівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно його сина ОСОБА_6 . Зазначила, що відповідач своїм сином не цікавиться не піклується про фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує. Крім того, особисто подав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Після прийняття рішення 21 грудня 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав, відповідач до служби у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області про перегляд даного рішення не звертався.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, неповнолітній ОСОБА_6 , пояснив, що близько двох років через конфлікти із мачухою він покинув місце проживання та пішов проживати до бабусі. Його батько вже близько одного року не спілкується з ним. Протягом року батько жодного разу не телефонував до нього, з днем народження не вітав і подарунків не дарував. Батько не цікавився його здоров`ям, не навідував його за місцем навчання та проживання, матеріально його не забезпечував.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 14 січня 2008 року виконкомом Руськополівської сільської ради, Тячівського району, Закарпатської області, батьками якого зазначені: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 26 серпня 2016 року, ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконкомом Руськополівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області 12 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 38 (а.с.10).

Листом Тячівської міської ради Закарпатської області № 55/03.1-13 від 13 липня 2021 року, підтверджується те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте на даний час відсутній по місцю реєстрації (а.с.13).

Згідно довідки-підтвердження Тячівської міської ради Закарпатської області № 432/02-341 від 07 липня 2021 року, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2020 року по теперішній час, проживає разом з бабусею ОСОБА_1 ,. та перебуває на її утриманні (а.с.14).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15 липня року складеного депутатом Тячівської міської ради об`єднаної територіальної громади ОСОБА_8 , встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 , проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , з вересня 2020 року по сьогоднішній день, за відсутності батька в межах України та смерті матері у 2015 році в автокатастрофі. Також вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, площею 82,6 м2, розташованого в АДРЕСА_2 , та земельної ділянки площею 0,19 га (а.с.15).

Згідно характеристики Руськополівської ЗОШ І-ІІІ ступенів Тячівської міської ради Закарпатської області, вбачається, що ОСОБА_6 , є учнем 8-Б класу та зарекомендував себе, як дисциплінований, скромний, працелюбний та сумлінний учень, фізично розвинутий, товариський, користується авторитетом серед однокласників та учнів школи. Вихованням займався батько, який постійно відвідував батьківські збори та цікавився життям сина. В сім`ї було створено всі умови для належного розвитку дитини, був матеріально забезпечений, але зараз через певні поважні причини вихованням учня займається його бабуся (а.с.17).

З рентгенографії грудного відділу хребта «Smart Medical Center» від 06 травня 2021 року, вбачається, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 наявні ознаки кифосколіозу, воронкоподібної деформації грудної клітини (а.с.18).

Згідно висновку виконавчого комітету Тячівської міської ради Закарпатської області та рішення виконавчого комітету Тячівської міської ради Закарпатської області № 378 від 21 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_6 після смерті матері проживав із своїм батьком ОСОБА_5 . Після одруження ОСОБА_5 в сім`ї склалися неприязні відносини, а тому малолітній ОСОБА_6 перейшов проживати до бабусі ОСОБА_1 . Батько малолітнього ОСОБА_5 просив на попередній комісії дати час для примирення із сином, однак невдовзі він приніс до служби у справах дітей Тячівської міської ради заяву проте, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітнього сина. Вищевикладене свідчить про невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тобто він повністю самоусунувся від виховання сина, а тому вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.77-78).

Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьками та дитиною і будуть відповідати насамперед інтересам дитини.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Позивачкою доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє у забезпеченні дитині необхідного медичного догляду та лікування, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. Дані обставини підтвердив в судовому засіданні також неповнолітній ОСОБА_6 .

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, а також прояву з його боку щонайменшої батьківської турботи.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Емоційний зв`язок між відповідачем та дитиною фактично відсутній, відповідач не виявляє до свого сина батьківського піклування, його не відвідує, долею дитини не цікавиться.

Отже, встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, оскільки відповідач не забезпечує законних прав дитини на нормальні умови життя, не приймає участі в його утриманні та не цікавиться життям сина.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком неповнолітнього сина, своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 64 ЦК України, опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Згідно зі статтею 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки, діти, позбавлені батьківського піклування - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Таке ж визначення дітей, позбавлених батьківського піклування, та дитини-сироти міститься в частині першій статті 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування».

Відповідно до статті 244 ЦК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

З висновку Служби у справах дітей Тячівської міської ради про доцільність призначення піклувальником ОСОБА_1 над неповнолітнім ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що Служба у справах дітей вважає, за доцільне призначити піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканку АДРЕСА_2 над неповнолітньою дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .( а.с.122-123).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що над неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно встановити піклування, призначивши позивачку ОСОБА_10 його піклувальником.

Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 буде відповідати інтересам дитини, а тому позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, сплачений останньою при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити піклування над неповнолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його піклувальником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок сплаченого нею судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Тячівської міської ради, адреса місцезнаходження: 90500, м. Тячів, вул. Шевченка,2, Закарпатської області, .

Повний текст рішення суду складено 29 червня 2022 року.

Суддя: М.Д.Стецюк