Справа № 346/5583/20
Провадження № 22-ц/4808/722/22
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Максимів Ю.В.,

за участю ОСОБА_1 , представників сторін: Гринів Я.В. та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Коломийського міськрайонного суду в складі судді П`ятковського В.І., ухвалене 05 квітня 2022 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 08 квітня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнення моральної шкоди,

встановив :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивував тим, що відповідач, керуючи 04 грудня 2019 року автомобілем Mercedes-Benz E-220 д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем позивача Vоlkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого такий отримав механічні пошкодження. Постановою Коломийського міськрайонного суду від 10 січня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно висновку №759-19м/з експетрного автотоварознавчого дослідження від 20 грудня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Vоkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 становить 126 994,18 грн. Цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №145378288 від 03 липня 2019 року. 01 квітня 2020 року між сторонами та страховою компанією було укладено договір про врегулювання страхового випадку, відповідно до умов якого розмір страхового відшкодування складає 41 831,19 грн є остаточним та перегляду не підлягає.

За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача недоплачену страховою компанією матеріальну шкоду у розмірі 85 162,99 грн. Крім того, неправомірними діями ОСОБА_3 йому завдані душевні страждання, які він зазнав у зв`язку з пошкодженням майна, через що моральну шкоду ним оцінено в розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12 687,44 грн майнової та 7 000,00 грн моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також 5 051,62 грн витрат на правову допомогу та судовий збір. В решті позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь 85 162,99 грн матеріальної та 20 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також здійснити новий розподіл понесених ним судових витрат, стягнувши з відповідача 8 029,05 грн.

Вказує, що за результатом проведеної автотоварознавчої експертизи від 11 листопада 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Vоlkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП 04 грудня 2019 року без урахування зносу складає 132 223,28 грн. Оскільки питання доцільності ремонту експертом не обговорювалось, суд безпідставно послався на те, що вартість ремонту значно перевищує вартість автомобіля до пошкодження, визначену експертом в розмірі 74 418,63 грн. За таких обставин саме ОСОБА_3 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу і страховою виплатою.

Також позивач не погоджується з розміром відшкодованої йому моральної шкоди, адже такий не відповідає ступеню моральних страждань, понесених потерпілим. Зокрема, судом не було враховано, що з 04 грудня 2019 року до часу ухвалення рішення 05 квітня 2022 року пройшло більше двох років. Надмірна тривалість судового розгляду призвела до моральних страждань, зумовлених тривалою невизначеністю. Також позивач позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль та змушений витрачати час для відновлення порушеного права та здоров`я. Суд не врахував, що відповідач під час вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. А отже визначений судом розмір моральної шкоди вважає недостатнім.

У свою чергу ОСОБА_3 , обгрунтовуючи свою апеляційну скаргу, вказував, що суд першої інстанції, стягуючи з нього 12 687,44 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, надав невідповідні висновки, порушив норми матеріального та процесуального права.

Вважає безпідставним висновок суду про те, що розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, слід визначити як різницю між ринковою вартістю транспортного засобу до моменту ДТП, суми виплаченого страхового відшкодування та витрат на утилізацію транспортного засобу. При цьому звертає увагу, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Так, розмір відшкодування повинен бути розрахований як різниця ринкової вартості автомоблія до моменту ДТП та витрат на утилізацію, що складає 54 518,63 грн.

Позивач отримав від свого страховика ПрАТ «СК «Провідна» 41 831,19 грн в якості відшкодування шкоди. Такий розмір відшкодування позивач добровільно погодив, хоча страховий ліміт становив до 100 000,00 грн за відшкодування шкоди, спричиненої майну. Отже, потерпілий добровільно погодився на виплату меншого розміру страхового відшкодування ніж він мав право, внаслідок чого страховик виплатив йому страхову виплату не в повному обсязі. Відтак відповідач не може нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем в межах реальної суми страхових лімітів тільки через те, що останній погодився на меншу суму страхової виплати.

За зазначених вище підстав апелянт просив рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 квітня 2022 року в частині стягнення майнової шкоди скасувати, ухваливши нове про відмову в задоволенні цієї частини позову.

Правом на подання відзиву сторони не скористались.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 залишенню без задоволення, з таких підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлене судом рішення не в повній мірі відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення, суд визначив розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з винуватця ДТП на користь постраждалого, як різницю від ринкової вартості транспортного засобу до моменту ДТП, суми виплаченого страхового відшкодування та витрат на утилізацію транспортного засобу, що складає 12 687,44 грн. Врахувавши характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, тривалість негативних наслідків, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, суд прийшов до переконання, що діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода в розмірі 7 000,00 грн.

Проте повністю з цими висновками колегія суддів не погоджується.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04 грудня 2019 року в смт. Гвіздець Коломийського району відбулась дорожньо-траспортна пригода за участю автомобіля Mercedes-Benz E-220 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_3 . Останній не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Vоlkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Коломийського міськрайонного суду від 10 січня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно договору № 145378288 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03 липня 2019 року.

01 квітня 2020 року між ПрАТ «СК «Провідна» та ОСОБА_1 було укладено договір про врегулюваня страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 04 грудня 2019 року. Відповідно до пункту 2.2. договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування без проведення оцінки/експертизи пошкодженого ТЗ. Розмір стахового відшкодування за подією є остаточним, складає 41 831,19 грн та перегляду не підлягає (п.2.3 договору). У пункті 5 сторони обумовили, що після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування обов`язок страховика з врегулювання вимог заявника про виплату страхового відшкодування за подією вважається виконаним у повному обсязі і належним чином (а.с. 12).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

З висновку експерта №1552/21-28/2310-2312/21-28 від 11 листопада 2021 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи вбачається, що ринкова вартість автомобіля Vоlkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_2 до моменту дорожньо-транспортної пригоди складає 74 742,20 грн, утилізаційна вартість на момент дослідження 20 223,57 грн, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу 132 223,28 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 54 418,63 грн.

Відтак, оцінювачем вартість матеріального збитку розраховано на підставі пункту 8.2. «а» Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким, власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 не визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та не передав страховій компанії залишки транспортного засобу.

Вирішуючи позов в частині стягнення майнової шкоди, суд першої інстанціїї вважав, що розмір відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача як винуватця ДТП на користь позивача слід визначити як різницю від ринкової вартості транспортного засобу до моменту ДТП, суми виплаченого страхового відшкодування та витрат на утилізацію транспортного засобу (74 742,20 грн - 41831, 19 грн - 20223,57 грн.), що складає 12 687,44 грн.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Як з`ясовано апеляційним судом згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.07.2019 року № 145378288, укладеного між ПрАТ СК «Провідна» та ОСОБА_4 , ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 грн.

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення двостороннього договору про врегулювання страхового випадку, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором. Вказані висновки, висловлені в Постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 362/3043/18.

Враховуючи наведене, колегія доходить висновку про те, що позивачем не доведено розміру сум, які відповідно до законодавства має відшкодувати заподіювач шкоди у разі недостатності суми страхового відшкодування, тобто ту обставину, що розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Разом з тим в договорі обов`язкового страхування від 03 липня 2019 року №145378288 погоджено також франшизу в розмірі 2 000,00 грн.

Поняття «франшиза» міститься у статті 9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування.

Крім того, застосування франшизи передбачено статтею 12 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 % від страхової суми, у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, а шкоди заподіяно майну, то згідно з вимогами абзацу 2 пункту 12.1 статті 12 та пункту 36.6 статті 36 Закону страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, має компенсувати позивачу суму франшизи в повному обсязі.

Встановивши, що страховик заподіювача шкоди та потерпіла особа визнали за взаємною домовленістю суму, яку має отримати потерпіла особа у зв`язку із пошкодженням майна, колегія приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки підстав для стягнення 12 687,44 грн з відповідача відсутня та відшкодуванню підлягає лише франшиза у розмірі 2 000,00 грн.

Відтак, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення в частині визначення розміру майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Що стосується доводів апеляційнної скарги ОСОБА_1 в частині визначення моральної шкоди, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Згідно частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На думку колегії суддів, душевні страждання позивача після ДТП є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, проте у визначеному судом першої інстанції розмірі, який не є заниженим.

При цьому колегія враховує, що умислу в діях відповідача у скоєнні ДТП не було, а позивачу страховиком виплачено страхове відшкодування, розмір якого він погодив, за спричинені матеріальні збитки.

Проаналізувавши дійсні обставини справи, характер і тривалість моральних страждань ОСОБА_1 , відсутність грубої необережності та умислу в діях ОСОБА_3 у скоєнні ДТП, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виплачене страхове відшкодування за спричинені матеріальні збитки, колегія суддів вважає, що судом визначено справедливу компенсацію моральної шкоди у розмірі 7 000,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а рішення у цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення у цій частині - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа віднесена законом до малозначних, рішення в ній не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 квітня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12 687,44 грн майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди змінити, зменшивши розмір майнової шкоди до 2 000 (двох тисяч) грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови виготовлено 28 червня 2022 року.