Справа № 515/187/20
Провадження 4-с/515/978/22

Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Квєтки І.А.,

секретар судового засідання Комерзан Л.І.,

за участі представника скаржника (стягувача) - Варимез Д.Д. (у режимі відеоконферції за допомогою сервісу "EasyCon"),

державного виконавця - Білик М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Татарбунари скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" (далі - ТОВ "ООЕК"), суб`єкт оскарження: державний виконавець Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Марина Миколаївна, боржник: ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобов"язання вчинити дії,

встановив:

22 червня 2022 року ТОВ "ООЕК" звернулося до суду з скаргою, в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №62381060 від 26 травня 2022 року про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати державного виконавця відновити вказане виконавче провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні зазначеного відділу ДВС перебував судовий наказ № 515/187/20, виданий 24 лютого 2020 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ООЕК" суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 3742,26 грн, 3% річних - 94,72 грн, інфляційних нарахувань - 141,09 грн та судового збору - 210,20 грн (виконавче провадження № 62381060). 06 червня 2022 року на адресу ТОВ "ООЕК" надійшла постанова державного виконавця Білик М.М. від 26 травня 2022 року про закінчення виконавчого провадження з виконання вказаного судового наказу на підставі п. 3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" за смерті боржника. Заявник вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки закінчення виконавчого провадження з наведених підстав можливе лише за умови, якщо виконання обов`язків боржника не допускає правонаступництва. Оскільки, правовідносини у справі допускають правонаступництво, а державним виконавцем не вчинено всіх необхідних дій щодо вирішення питання заміни сторони боржника його спадкоємцями.

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець Білик М.М. у задоволенні скарги просила відмовити, мотивуючи тим, що вжила всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо виконання судового рішення. Приймаючи оскаржувану постанову керувалася п.3 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, яким не передбачено обов"язку державного виконавця перевіряти наявність правонаступників померлого боржника - фізичної особи, а стягувач з відповідною заявою до державного виконавця про заміну боржника його правонаступником не звертався.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали скарги, цивільної справи, виконавчого провадження № 62381060, вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 19 червня 2020 року перебував судовий наказ № 515/187/20, виданий 24 лютого 2020 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ООЕК" суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 3742,26 грн, 3% річних - 94,72 грн, інфляційних нарахувань - 141,09 грн та судового збору- 210,20 грн.

26 травня 2022 року державним виконавцем Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик М.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного судового наказу на підставі п.3 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з надходженням до відділу листа Татарбунарського ВДРАЦС у Білгород-Дністровському районі Одеської області № 753/24.7-20 від 21 травня 2022 року про наявність актового запису про смерть № 96 від 11 березня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказану постанову стягувачем отримано 06 червня 2022 року вх № 590/092-01-74.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст.129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною 1 ст. 18 Закону "Про виконавче провадження" (далі - Закон) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (п. 3 ч.3 ст.18 Закону).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 34 Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У свою чергу ч.5 ст. 15 Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу п.п. 12, 13 розділу II Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Згідно з п. 3 ч.1 та 2 ст.39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 ч.3 ст.18 Закону із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану".

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 03 листопада 2020 року справа № 916/617/17.

Згідно з ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № 62381060, спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки не пов`язані особистими немайновими правами особи.

Державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника як сторони виконавчого провадження його спадкоємцями. Не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 Закону, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 449 - 451 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія, суб`єкт оскарження: державний виконавець Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Марина Миколаївна, боржник: ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, зобов"язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Марини Миколаївни від 26 травня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 62381060.

Зобов`язати державного виконавця Татарбунарського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білик Марину Миколаївну відновити виконавче провадження № 62381060 з примусового виконання судового наказу № 515/187/20, виданого 24 лютого 2020 року Татарбунарським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ООЕК" суми боргу за спожиту електроенергію у розмірі 3742,26 грн, 3% річних - 94,72 грн, інфляційних нарахувань - 141,09 грн та судового збору - 210,20 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя

Дата складення ухвали 30.06.2022.