ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/905/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/558/20 Категорія: 301030000 Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіГончар Н.І., Сіренко Ю.В.
секретарПопова М.В.

учасники справи:

позивач (скаржник) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2022 (повний текст складено 25.05.2022, суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про фейкові майнові права,

в с т а н о в и в :

у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, яким просив визнати майнові права на 1/6 частки житлового будинку передані ОСОБА_2 по договору дарування від 29.08.2017 фейковими, мотивуючи про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по договору дарування від 27.05.1994 належить власність по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 свою 1/6 частку майнових прав по договору дарування від 29.08.2017 передала ОСОБА_2 . Цього ж дня із переданої неподільної частки повторно передала мараторну земельну ділянку сільськогосподарського призначення іншій особі. ОСОБА_2 набула майнове право без прав власності на землю та порушила ч. 6 ст. 120 Земельного Кодексу України, а повторна передача земельної ділянки іншим особам проведена попри судову заборону і порушені ст.ст. 22, 161 Земельного Кодексу України. Крім того, в схемі приймали участь особи з подвійним громадянством, що призвело до часткової втрати прав на спільну власність і повністю обмежені його права щодо користування прибудинковою територію та створено загрозу правовому режиму мешканців власників квартир.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2022 у задоволенні позовних вимог у справі відмовлено. Суд зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог про порушення його прав, свобод чи законних інтересів з боку відповідача.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач 06.06.2022 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення у справі скасувати та залишити позов без розгляду. Вказує, що його нерухоме майно належить йому і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Предметом позову у даній справі вважає порушення його приватної власності, відчуження землі без його згоди по таємному договору дарування від 29.08.2017 і легалізації викраденого, що не було досліджено в судовому засіданні. Відмовляючи у задоволенні позову суд позбавив його повторного звернення до суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до договору дарування, укладеного 27.05.1994 та посвідченого державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №2-1577, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , прийняли в дар кожен в рівних долях належну ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який розташований на присадибній ділянці площею 2035 кв.м.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на існування договору дарування від 29.08.2017, яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 належну їй частину (квартиру АДРЕСА_2 .

Одночасно позивач стверджує про те, що співвласник ОСОБА_3 по Договору дарування передала ОСОБА_2 1/6 частку житлового будинку та передала повторно неподільну частку мараторної земельної ділянки сільськогосподарського призначення іншій особі. Внаслідок чого ОСОБА_2 набула майнове право без прав власності на землю з порушенням норм Земельного Кодексу України, а повторна передача земельної ділянки іншим особам проведена попри судову заборону, що порушує права позивача, як іншого співвласника майна.

Правовідносини, наявні між сторонами справи на підставі вищенаведених фактичних обставин, мають таку правову регламентацію.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами права визначено способи захисту прав та інтересів і цей перелік не є вичерпним.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням викладеного вище, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись із позовом до суду першої інстанції, позивач вказував, що відповідач за чинним договором дарування стала співвласником частини домоволодіння, іншим співвласником якого є позивач. Набуття відповідачем права власності на відповідну частину земельної ділянки в порушення вимог Земельного Кодексу України, порушує його права.

При цьому з обставин справи вбачається, що між сторонами, як співвласниками нерухомого майна, відсутні будь-які угоди про поділ цього майна чи про встановлення порядку користування ним.

Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Пунктом 6 вказаної постанови Пленуму ВСУ визначено, що, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в цій справі про те, що не надання позивачем належних та допустимих доказів обставин, на які посилається ОСОБА_1 , зокрема, на те що, відповідачем ОСОБА_2 було порушено його право щодо користування прибудинковою територію по АДРЕСА_1 , оскільки вона отримала право власності на частку майна на підставі підробленого нотаріального посвідчення ОСОБА_5 ,є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Виходячи з наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в підтвердження своїх вимог.

При цьому, в апеляційній скарзі скаржник просить на підставі ст. 257 ЦПК України залишити позов без розгляду, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції мотивовано ненаданням доказів, отже суд мав залишити позов без розгляду.

Такі доводи скаржника апеляційний суд оцінює критично.

Підстави для залишення позову без розгляду визначені ст. 257 ЦПК України та їх перелік є вичерпним. Пункт 8 вказаної статті передбачає повноваження районного суду постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений законом строк.

За матеріалами справи встановлено, що за позовною заявою ОСОБА_1 за наслідками перевірки відповідності форми та змісту поданої ним позовної заяви вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України судом першої інстанції постановлено ухвалу від 09.07.2021 про прийняття до розгляду та відкриття позовного провадження у справі.

При цьому обов`язком позивача є надання до позовної заяви всіх наявних у нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 5 ст. 177 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ЦПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору у аспекті їх достатності для вирішення спору у справі.

В протилежному випадку суд, при вирішенні питання про відкриття провадження за позовом, передчасно надавав би оцінку заявленим вимогам по суті, що нормами процесуального права на передбачено. Відповідна компетенція суду виникає тільки на стадії ухвалення рішення по суті спору ст. ст. 264, 265 ЦПК України.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2022 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Так як скаржника звільнено від сплати судового збору згідно положень п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» як особу з інвалідністю І групи, витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції слід віднести на рахунок державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2022 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про фейкові майнові права залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї справи судом апеляційної інстанції віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 28.06.2022.

Суддя-доповідач

Судді