КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер апеляційного провадження № 22-ц/824/304/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Білич І.М.,

суддів Коцюрба О.П., Слюсар Т.А.,

при секретарі Мельник Ю.О.

за участі; представника заявника ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Голосіївського районного суду м. Києва Машкевич К.В.,

у цивільній справі № 752/21565/16-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и л а :

У березні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою, за результатами розгляду якої просило постановити ухвалу, якою здійснити на стадії виконання судового рішення заміну стягувача: Публічного акціонерного товариства «Київенерго» його процесуальним правонаступником: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» відносно боржника - ОСОБА_2 .

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що у провадженні Голосїївського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за заявою ПАТ "Київенерго" про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, 3%; річних та інфляційної складової боргу та судового збору відносно ОСОБА_2 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги (цесїї) N 603-18 та N 602-18. Відповідно до умов якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: стягувач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго», боржник - ОСОБА_2 було задоволено.

Замінено стягувача: Публічне акціонерне товариство «Київенерго» на його правонаступника: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» у справі № 752/21565/16ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за послуги з центрального опалення у розмірі 5 492,32 грн., заборгованості за постачання гарячої води в розмірі 18 251,27 грн., 3% річних та інфляції у розмірі 4695 грн., та судового збору у розмірі 689 грн.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просила ухвалу районного суду скасувати та постановити нову, якою повністю відмовити у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Вказуючи, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» не є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго», та немає жодного відношення до його боргів. Вказані обставини є загально відомими та не потребують доведення.

Надані договори про відступлення права вимоги є удаваними з метою навмисного стягнення з боржників заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року було поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року було призначено справу до розгляду.

Від Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник вказує, що право вимоги перейшло до заявника на підставі договору про відступлення права вимоги (цесїї) N 603-18 та N 602-18, відповідно до яких ПАТ «Київенерго» відступило, а КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг. Вказаний договір є дійсним та його недійсність не була прямо встановлена законом.

Подаючи відповідь на відзив ОСОБА_2 зазначала, що заперечення проти апеляційної скарги є безпідставними та такими, що підлягають відхиленню.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала, просила суд задовольнити її в повному обсязі, з наведених підстав.

Представник заявника, ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Замінюючи сторону виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, за якими ПАТ «Київенерго» відступило, а КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 послуг, з урахуванням того, що судовий наказ був виданий 11 квітня 2017 року, набрав законної сили та був переданий судом до виконання.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення ст. 442 ЦПК України також застосовуються у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 13 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року N 512/5, правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Слід зазначити, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512,514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому слід зазначити, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із відповідними заявами, зокрема про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі N 643/4902/14-ц (провадження N 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі N 201/8548/16-ц (провадження N 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі N 190/2119/14-ц (провадження N 61-20171св18), від 06 серпня 2020 року у справі N 2029/2-2180/11 (провадження N 61-4475св20).

Крім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі N 916/2286/16 зазначено, що вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованості за послуги з центрального опалення у розмірі 5492,32 грн., заборгованості за постачання гарячої води в розмірі 18251,27 грн., 3% річних та інфляції у розмірі 4695 грн. та судового збору у розмірі 689 грн.

Судовий наказ набрав законної сили 11 квітня 2017 року та був виданий Голосіївським районним судом міста Києва 27 квітня 2017 року.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги. За даними якого, ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права грошової вимоги до боржника з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями як такий, що не підлягає стягненню із споживача (споживачів), а також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судових витрат, витрати, пов`язаних з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), в тому числі визначені рішеннями суду.

Таким чином, у справі наявні докази того, що КП «Київтеплоенерго» є правонаступником ПАТ «Київенерго».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку договору про відступлення права вимоги та дійшов обґрунтованого висновку щодо достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Доводи апеляційної скарги щодо удаваності правочину про відступлення права вимоги, на думку колегії суддів, ґрунтуються на припущеннях. Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних відомостей, щодо визнання недійсним вказаного договору матеріали справи не містять.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення і доводи апеляційної скарги в частині щодо безпідставного не взяття судом першої інстанції до уваги усталеної судової практики, зокрема постанови Київського апеляційного господарського суду від 04 вересня 2018 року у справі № 910/5082/18 прийнятої за результатами перегляду ухвали Господарського суду м. Києва від 18 червня 2018 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», треті сторони: Київська міська рада, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерого» про стягнення коштів. Якою було відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про заміну сторони по справі його правонаступником.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо яких встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Участь як в справі № 910/5082/18 на яку посилається скаржник так і в оспорюваній справі №752/21565/16-ц беруть не ті самі особи та не ті самі сторони, щодо яких встановлені обставини.

Крім того, предметом спору в справі № 910/5082/18 є стягнення штрафних санкцій відповідно до укладеного договору постачання природного газу від 25 січня 2016 року, укладеного між ПАТ «НАК» Нафтогаз України та ПАТ «Київенерго».

У той час як у справі №752/21565/16-ц яка розглядалася у наказному провадженні вирішувалося питання видачі судового наказу про стягнення заборгованості за заявою ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_2 .

І заміна сторони стягувача на його правонаступника відбувалася у відповідності до укладених між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» договорів цесії від 11 жовтня 2018 року № 602-18, № 603-18.

Колегія суддів вважає, що повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достатності та взаємного зв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, і підстав для скасування судового рішення з доводів викладених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді