КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Андрієнко А.М., Вербова І.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року про відмову у видачі судового наказу по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, в якій просила видати судовий наказ, яким стягнути з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на її користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі 9 677,33 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку починаючи з 19.03.2020 за 380 днів затримки у розмірі 106 046,60 грн.

Подану заяву обґрунтовувала тим, що після ознайомлення її з листом ГУ ДКСУ у м. Києві від 11.08.2021 № 04.1-01-10/11406 ОСОБА_1 довідалась, що у березні 2020 року їй була нарахована заробітна плата у вигляді розрахункових при звільненні у сумі 9 677,33 грн, однак, зазначену суму було виплачено на рахунок, якого у заявника ніколи не було. Крім того, відсутні відомості щодо отримання цих коштів у ДПС України та у Пенсійному фонді України. Зазначену суму заробітної плати було стягнуто на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2020 по справі № 761/16493/20 (а.с. 1-3).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2021 відмовлено у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку (а.с. 12-13).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у видачі судового наказу, посилаючись на відсутність документів на підтвердження безспірності стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, визнавши довідки бухгалтерії боржника, розрахунковий лист та копію платіжної відомості єдино можливими доказами для видачі судового наказу, незважаючи на те, що у жодному законі не міститься обов`язкового переліку документів, які повинен подати до суду стягував, для видачі судового наказу.

Відзиву від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

У статті 165 ЦПК України наданий вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

08.06.2020 Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 761/16493/20 було видано судовий наказ, яким стягнуто з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі в розмірі 8 211,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 18.03.2020 за 49 днів затримки в розмірі 11 901,12 грн.

На підставі зазначеного судового наказу від 08.06.2020, ГУ ДКСУ здійснено часткове безспірне списання з рахунку боржника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені позивача на банківські рахунки, починаючи з 18.03.2020 за 49 днів затримки у розмірі 11 901,12 грн.

Листами ГУ ДКСУ від 14.05.2021 № 07-04.2-10/6607, 04.06.2021 № 07-08.3-10/7889 та від 08.06.2021 № 07-08.3-10/8128 пропонувало ОСОБА_1 надати інформацію щодо отриманих вищезазначених коштів, однак станом на 11.08.2021 інформації щодо надходження коштів на рахунки ОСОБА_1 відсутні, що послугувало підставою для повернення судового наказу.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами (далі - Порядок).

Згідно пунктів 6, 8, Порядку визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

оригінал виконавчого документа;

судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Строки пред`явлення виконавчих документів перериваються в разі пред`явлення їх до виконання, надання органом (посадовою особою), який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішень про стягнення коштів.

Пропущені строки пред`явлення виконавчих документів суду до виконання поновлюються судом в установленому законом порядку, а рішень про стягнення коштів, прийнятих органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, - не поновлюються.

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку:

1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер;

2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів;

3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

У частині 7 пункту 9 Положення передбачено, що Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли суми коштів, зазначені у виконавчому документі, перераховані боржником стягувачу.

Пунктом 10 Положення передбачено, що стягувач має право повторно надсилати органові Казначейства повернутий виконавчий документ у встановлений пунктом 6 цього Порядку строк, перебіг якого починається з дня його повернення.

Стаття 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що звернення ОСОБА_1 у вересні 2021 року до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку не може бути задоволено, оскільки видача такого судового наказу буде подвійним стягненням, тобто, не можливо видати судовий наказ на суму грошовий коштів, які вже були стягнуті на підставі виданого судового наказу від 08.06.2020, оскільки такі дії законодавчо не передбачені.

При цьому, норми діючого законодавства не позбавляють права позивача повторного пред`явлення до виконання судового наказу, який було видано Шевченківським районним судом м. Києва 08.06.2020, після звернення до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, враховуючи наведені в апеляційній скарзі доводи, та наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції, не з`ясувавши в повній мірі дане питання, дійшов помилкового висновку, що між сторонами існує спір про право на предмет вимоги про стягнення суми, оскільки як вбачається з матеріалів справи, між сторонами відсутній спір про суму стягнення, а наявне не вирішене питання про зарахування нарахованої заробітної плати на інший рахунок, тому ухвала суду першої інстанції підлягає зміні з підстав, викладених в цій постанові.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали та направлення її до Решитилівської міської ради не може бути розглянуто апеляційним судом, оскільки вирішення зазначеного питання не відноситься до повноважень апеляційного суду, передбаченого ст. 374 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 року про відмову у видачі судового наказу по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Департаменту з питань виконання кримінальних покарань нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді А.М. Андрієнко

І.М. Вербова