н/п 6/490/40/2022 Справа № 490/8430/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

іменем України

27 червня 2022 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва в складі головуючого судді Гуденко О.А., за участю секретаря судового засідання Савенко Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «ФК «Форінт» , заінтересовані особи правонаступники померлого боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник ФОП ОСОБА_3 про заміну боржника,-

встановив:

В жовтні 2021 року заявник звернувся до суду із заявою про заміну боржника, в якій просив замінити померлого боржника ОСОБА_4 за виконавчим листом, виданим Центральним районним судом м.Миколаєва 18.02.2010 у справі № 2-4-5452/2009 на підставі судового рішення від 04.12.2009 на боржника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; видати виконавчі листи у справі № 2-4-5452/2009 щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості померлої ОСОБА_4 за кредитним договром у сумі 38 872,39 доларів США, яка складаєтьс яз 31 116 доларів США заборгованості за кредитом, 6152,44 доларів США заборгованості за відсотками за корситування кредитними коштами, 1603,95 доларів США заборгованості за пенею в межах вартсоті всього майна, одержаного у спадщину.

В обґрунтування якої зазначив, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.12.2009 р. з з ФОП ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 на користь ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість по кредитному договру 3 010/01-04/08-300 від 24.04.2008 у зазначеній сумі. 18.02.2010 року видано виконавчий лист судом щодо солідарних боржників.

25.11.2014 року державним виконавцем Виноградівського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 44947247 щодо боржника ОСОБА_4

28.09.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого листа первісному стягувачеві ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» на підставі п.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.09.2017 року № 490/7814/17 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні за вказаним виконавчим листом , а саме ПАТ Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Форінт».

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_4 , померла.

Станом на дату подання цієї заяви рішення суду не виконано, заборгованість перед ТОВ «ФК «Форінт» становить 31 116 доларів США заборгованості за кредитом, 6152,44 доларів США заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, 12 820 грн 37 коп. заборгованості за штрафними санкціями.

Оскільки обов`язок щодо погашення заборгованості, стягутої судовим рішенням за життя боржником не виконаний, він перейшов до її спадкоємців в силу положень ст. 129 Конституції України та положень ст. 1282 ЦК України. При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Позивачу із довідки Виноградівської міської ради від 05.08.2021 року стало відомо, що в житловому будинку, що належить боржнику, зареєстровані ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , які в силу приписів ст. 1268 ЦК України є такими, що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 .

В порушення ст. 1281 ЦК спадкоємці не повідомили кредитора про смерть боржника та відкриття спадщини. Про смерть ОСОБА_4 , ТОВ ФК «Форінт» стало відоом в липні 2021 року з ЄДРЮОУ , оскільки відносно боржника, яка була зареєстрована як ФОП, 17.12.2018 року внесено запис припипинення ФОП ОСОБА_6 з її смертю.

Так, на дату смерті боржника ОСОБА_4 , їй належав будинок з надвірними спосрудами, площею 126, 7 кв.м. в АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , та ОСОБА_7 ,С на той час і по теперішній час зареєстровані та проживали у вказаному будинку, отже фактично прийняли спадщину, проте не отримали Свідоцтва та перереєстрація права власності за спадкоємцями не відбулася.

На підставі ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України просить про задоволення заяви.

07.04.2022 року на адресу суду надійшли заперечення на заяву від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Нечаєва В.В., в якій він просить відмовити у задволенні заяви в повному обсязі.

В обгрунтування заперечень посилається на пропуск стягувачем строків пред`явлення виконавчих листів до виконання, відсутність клопотання стягувача про їх поновлення, що взагалі є підставою для повернення їх стягувачеві у зв1язку з пропуском строку на пред`явлення. До того ж, оскільки виконавчі документи не перебувають на стадії виконання- отже дії по замінеі строни виконавчого провадженян неприпустимі.

Також ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 , не приймалди спадщину після смерті ОСОБА_4 , не офрмлювали свої спадкові права, а сам факт їх реєстрації у будинку, що належав померлій, що також не доведено заявником, не доводить факт їх постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, аотже посилання заявника на ч.3 ст. 1268 ЦК України є необгрунтованим. Також вони не знали і не могли знати про борги ОСОБА_4 , отже і не зобов`язані були повідомляти кредитора про смерть боржника.

Також заявником не доведено вартість спадкового майна, адже спадкоємці в будь-якому разі несуть відповідальність лише в межах спадкового майна.

Також заявником взагалі не додано суду будь-яких доказів наявної суми заборгованості , будь-яких розрахунків станом на час звернення до суду, отже не доведено, що саме сума у розмірі 38 872 долари США підлягає стягненнб з правонаступників боржника .

Також з моменту смерті боржника жодної претензії кредитора до ймовірних спадкодавців з моменту , коли стягувач дізнався про смерть боржника, ТОВ ФК «Форінт» не подавалося , що свідчить, що кредитор не скористався своїм правом вимоги у передбачені законодавством строки ( ст. 1281,1282 ЦК України), не подав він відповідної претензії і до нотаріуса.

20 червня 2022 року на адресу суду надійшла заяява представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Нечаєва В.В. про розгляд справи за їх відсутності та додано копії паспортів спадкоємців боржника на підтвердження місця та данти їх реєстрації.

24 червня 2022 року від представника заявника ТОВ "ФК "Форінт" надійшла заява про розгляд клопотання про витребування доказів стосвно дати реєстрації спадкоємців за адресою боржника та відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю подання заявником додаткових доказів та пояснень, а також неможливості розгляду справи у відкритому судовому засіданні через введення воєнного стану в україні та рекомендаціями РСУ щодо відкладення розгляду справ ( крім невідкладних).

Так, У Центральному районному суді м.Миколаєва в умовах воєнного стану процесуальна діяльність суду не припинена та продовжується здійсннення розгляду, зокрема, цивільних справ, що підлягають розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, а також інших цивільних справ та справ про адміністративні правопорушення, у разі, якщо учасниками справи були реалізовані свої відповідні процесуальні права (в тому числі, подані відзиви, заперечення, тощо).

Заяву подано до судуд 05.10.2022 року, тобто за більше ніж 4 місяці до введення в Україні воєнного стану - отже посилання заявника на подання ним додактових доказів , з огляду на тривалість перебування справи в суді та положення діючого цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язку позивача/заявника подавати докази разов з заявою до суду - є неспроможними.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ПК України, суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Щодо витребування доказів - то таке копотання було відпочатку розглянуто судом та витребувані докази надані на адресу суду, отже суд не вбачає підстави для застосування ч.2 ст. 240 ЦПК України, оскільки спір може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, суд враховує рекомендації Верховного Судуд щодо реалізації судами дії принципу процесуальної економії (пункти 71, 82 постанови ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц; п. 94 від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19). Під час війни він має бути задіяний у повному обсязі. Дія цього принципу в цивільному судочинстві дозволяє усунути все, що не є вкрай необхідним і що суттєво обтяжує процес та може бути замінене іншими, більш економними процесуальними засобами, які достатньо гарантують належне відправлення правосуддя. Принцип процесуальної економії реалізується в нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, без зловживання ними та за умови дотримання основних засад цивільного судочинства.

За такого, судом ухвалено про розгляд справи за відстуності сторін, які реалізували свої відповідні процесуальні права, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.12.2009 року у справі № 2-4-5452/09 стягнуто на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборогованість по кредитному договору в сумі 310 707 грн 02 коп. та судові витрати у розмірі 1730 грн. В рахунок погашення заборгованості в сумі 310 707 грн 02 коп. звернути стягненя на майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 нежитлове приміщення офісу за адресою АДРЕСА_2 , яке передано в іпотеку .

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 15.09.2017 року № 490/7814/17 замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні за вказаним виконавчим листом , а саме ПАТ Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «ФК «Форінт».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 20.11.2017 серія НОМЕР_1 .

17.12.2018 до ЄДРЮОУ внесено запис про припинення в зв`язку зі смертю ФОП ОСОБА_4 .

В липні 2021 року представник ТОВ ФК «Форінт» звертався з відповідними запистами до Олешницької сільради Виноградівського району Закарпатської області та Виноградівської райдержадміністрації Закарпатської області щодо встановлення кола спадкоємців ОСОБА_4 .

Як вбачається з інформації про виконавче провадження виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 18.02.2010 року № 2-4-5452/2009 , відкритого Виноградівським РВ ДВС Г,ТУЮ у Закрапатській області 02.10.2014 року відносно боржника ОСОБА_4 і по якому провадилися виконавчі дії щодо звернення стягненя на арештоване майно боржника в АДРЕСА_1 - завершено 28.09.2016 року та виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження « ( стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансування).

Згідно Довідки виконкому виноградівської міської ради, станом на 05.08.2021 року в АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 без зазначення дати, з якої вони там зареєстровані.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, житловий будинок в АДРЕСА_1 до теперішнього часу зареєстрвоаний на праві власності за ОСОБА_4 .

Згідно наданої на запит суду інформації від Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області згідно даних Спадкового реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_4 станом на 11.03.2022 року не заводилася.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18) Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Як зазначено у вказаній Постанові ОП КЦС ВС , приписи статей 1281 та 1282 ЦК України на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник по боргам спадкодавця. При вирішенні процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження суд з`ясовує наявність матеріальних і процесуальних підстав правонаступництва, а межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно вимог ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину у відповідності із статтею 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, то відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

З викладених підстав суд відхиляє заперечення представника зацікавлених осіб і щодо недотримання стягувачем річного строку пред`явлення претензії кредитора, встановленого ст. 1281 ЦК України, іщодо незазначення вартості та обсягу спадкового майна відповідно до ст. 1282 ЦК України як такі, що не мають правового значення саме щодо вирішення процесуального питання про заміну боржника у виконавчому провадженні.

Згідно ч.1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч. 2 ст. 442 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У даному випадку підставою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття боржника внаслідок його смерті.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним із його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

За такого, обов`язок спадкодавця ОСОБА_4 щодо сплати заборгованості за кредитним договором , стягнутої судом на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правноступником якого є ТОВ ФК «Форінт» (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до її спадкоємців.

Як вбачається з повідомлення Виноградівської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , не заводилась, до контори не зверталися ні спадкоємці померлої, ні кредитори з заявою/вимогою (претензією) кредитора до спадкоємців про погашення боргів спадкодавця .

Проте, виходячи з того, що спадкове майно належить спадкоємцеві з дня смерті спадкодавця, на цей день визначається і його вартість, що має важливе значення при розрахунках з кредиторами спадкодавця. Будь-які прибутки, одержані спадкоємцем внаслідок використання спадкового майна, не тягнуть за собою збільшення його вартості. В свою чергу видатки, понесені ним у зв`язку з утриманням цього майна, є витратами самого спадкоємця, який не вправі віднести їх на рахунок спадщини. Правило про зворотню силу акту прийняття спадщини не застосовується, якщо до складу спадщини входить нерухомість. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця не з часу відкриття спадщини, а з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК).

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Згідно зі ст.55 Цивільного процесуального кодексу у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі чч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК, зокрема у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний

виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.512 Цивільного кодексу кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

ТОВ ФК «Форінт» став правонаступником кредитора на підставі договру факторингу від 25.02.2017 року, 15.09.2017 року відбулася заміна сторони стягувача у виконавчому провадженні.

З аналізу наведеного можна зробити висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника

справи.

Товариство звернулося до суду з заявою, в просив здійснити заміну боржника ОСОБА_4 у виконавчому листі, виданих на виконання рішення Центрального райсуду від 18.02.2010 у цивільній справі №2-4-5452/2009.

У заяві зазначено, що 28.09.2016 р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист було повернуто стягувачеві на підставі п.4 с.1 ст. 47 ЗУ «Про ВП», а саме стягувачем не проавансовано виготовлення експертної оцінки, незважаючи на попередження державного виконавця.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК).

В оцінці вимог заяви ТОВ «ФК «Омега Фактор» про заміну сторони виконавчого провадження стягувача у виконавчому листі Суд застосовує правові висновки

Великої палати ВC, викладені у постанові від 3.11.2020 у справі №916/617/17, відповідно до яких на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

У ч.5 ст.442 ЦПК встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження. Тобто, якщо виконавче провадження не відкрито, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що «підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін».

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. На цій стадії боржник вчиняє дії на виконання рішення суду добровільно або під примусом.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У постанові від 03 листопада 2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України (пункти 74 та 75 постанови).

Отже, у разі відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою, крім випадків заміни боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (пункти 74 та 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20); здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення наказу до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128).

У постановах від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі №910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128 Верховний Суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого документа 28.09.2016, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, яка діяла на момент повернення виконавчого документа, стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

На підставі ч.1ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями частини першої, четвертої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, суд зазначає, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Пономарьов проти України» 03 квітня 2008 року, встановив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

На підставі викладеного, враховуючи, що заявником ТОВ ФК «Форінт» навіть не порушується питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу відносно правонаступників боржника ОСОБА_4 до виконання, при цьому з часу набуття ними статусу сторони стягувача виконавчого провадження 15.09.2017 року до часу звернення до суду минуло більше 4 років, а з часу завершення виконавчого првадження більше 5 років , необхідно дійти висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну померлого боржника, оскільки за відсутності такого клопотання стягувача суд взагалі позбавлений можливості надати оцінку дійсним правовідносинам сторін.

Крім того, заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін ( при цьому суд враховує, що навіть здійснювати дії щодо встановлення спадкоємців померлого боржника заявник почав лише в липні 2021 року тобто вже зі значним пропуском трирічного строку) , таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Отже, подання заяви про заміну боржника його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судомі перед судом навіть не ставиться питання про його поновлення , виключає можливість задоволення такої заяви.

Також, з копії паспортів ОСОБА_2 вбачається, що він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 - 17.10.2017 року ( тобто був зареєстрований на момент смерті спадкодавця) , а ОСОБА_1 - за цією адресою з 2008 року- не зареєстрований.

Як наслідок, слід відмовити і у задоволенні вимог заяви про видачу виконавчих листів відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - як передчасно заявлених.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 247, 258-260, 442 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволені заяви ТОВ «ФК «Форінт» , заінтересовані особи правонаступники померлого боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , боржник ФОП ОСОБА_3 про заміну боржника відмовити в повному обсязі.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гуденко О.А.