Провадження № 2/761/4005/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Київгаз» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року; стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 80 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є споживачем послуг газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та оператором газорозподільної мережі є АТ «Київгаз». 19.02.2020 позивачем отримано рахунок за послуги з розподілу природного газу за лютий 2020 року, згідно якого за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за січень 2020 року - 11,09 грн. та за лютий 2020 року - 11,09 грн. 19.10.2017 відповідачем припинено постачання та розподіл природного газу квартири споживача у зв`язку з відсутністю газового лічильника НКРЕ, про що працівниками ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт на відключення газу. 20.02.2020 на адресу відповідача направлено заяву про здійснення перерахунку нарахувань за послуги з розподілу природного газу за січень 2020 року та за лютий 2020 року. В березні 2020 року відповідач повідомив позивача, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу та направив останньому рахунок за послуги з розподілу природного газу за березень 2020 року, згідно якого за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за березень 2020 року - 11,09 грн. Позивач вважає дії відповідача щодо здійснення нарахувань за послуги з розподілу природного газу за лютий - березень 2020 року неправомірними, що завдає значної моральної шкоди позивачу.

Ухвалою суду від 15.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

07.09.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд залишити позов без задоволення, оскільки АТ «Київгаз» було правомірно та у відповідності до вимог законодавства, нараховано позивачу плату за послугу розподілу природного газу, сформовано та надіслано позивачу рахунки для оплати за кожний календарний місяць суцільним наростаючим підсумком.

Дослідивши матеріали справи та надані стронами докази, суд встановив.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 28.09.2017, ОСОБА_4 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2011(а.с. 104).

ОСОБА_4 є побутовим споживачем природного газу згідно присвоєного йому ЕІС-коду НОМЕР_1 за послугу розподілу природного газу, який постачається до квартири АДРЕСА_2 .

19.10.2017 працівниками АТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт на відключення газу, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 , проведено відключення газу із зазначенням причини відключення - відсутність ГЛ НКРЕ (а.с. 116).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2018 позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «КИЇВГАЗ», третя особа Дочірнє підприємство «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про визнання дії неправомірними та стягнення збитків - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Публічного акціонерного товариства «КИЇВГАЗ» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 побутового споживача газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

19.02.2020 на адресу позивача надійшов рахунок за послуги з розподілу природного газу за лютий 2020 року, згідно якого за вид споживання: для приготування їжі та підігріву води, було нараховано за січень 2020 року - 11,09 грн. та за лютий 2020 року - 11,09 грн. (а.с. 105).

20.02.2020 на адресу АТ «Київгаз» позивачем направлено заяву про здійснення перерахунку нарахувань за послуги з розподілу природного газу за січень 2020 року та за лютий 2020 року у зв`язку з тим, що заявник не отримує послуги з постачання та розподілу природного газу з 19.10.2017 (а.с. 106).

Листом №149/19-1 від 12.03.2020 за результатами розгляду відповідачем вказаної заяви, позивача повідомлено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання договору розподілу природного газу. Для припинення нарахувань за послуги розподілу природного газу, останньому запропоновано звернутись до АТ «Київгаз» та подати заяву про розірвання договору розподілу природного газу та відключення газу (механічне від`єднання) (а.с. 107).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), та інших.

Відповідно до глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Згідно з п. 4 ч. 1 статті 1 Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», споживачі природного газу - фізичні особи (населення), фізичні особи - підприємці та юридичні особи, які відповідно до договору користуються послугами з газопостачання та використовують природний газ для приготування їжі, опалення, підігріву води, а також як паливо або сировину.

Позивач є споживачем природного газу, а АТ «Київгаз» є оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на підставі договорів, які укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір), цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: «споживач» - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі газорозподільних систем.

Позивач приєднався до вказаного Типового договору шляхом оплати рахунків Оператора ГРМ за послуги з розподілу природного газу та оплати рахунків за послуги з постачання (споживання) природного газу, що підтверджується копіями рахунків на оплату газу за червень-липень 2017 року, квитанціями про оплату газу від 18.07.2017 та 12.08.2017.

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору АТ «Київгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачу в необхідних об`ємах (обсягах), а він взяв на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Так, судовими рішеннями у справі № 757/65801/17-ц встановлена протиправність дій ПАТ «Київгаз» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 року побутового споживача газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , що додатковому доказуванню не підлягає в розумінні ч. 5 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно п.п. 1, 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

У разі розірвання договору розподілу природного газу або вилучення об`єкта споживача із заяви-приєднання оплата вартості послуги за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем з урахуванням повного календарного місяця, у якому сталося розірвання договору або вилучено об`єкт із заяви-приєднання. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Позивачем не подавалася АТ «Київгаз» заява про розірвання договору розподілу природного газу та відключення газу, а тому відповідачем було правомірно нараховано ОСОБА_1 як побутовому споживачу ЕІС-коду НОМЕР_1 плату за послугу розподілу природного газу починаючи з 01.01.2020.

Щодо вимоги позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 80000,00 грн., судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

При вирішенні справи судом враховується, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, в даному випадку необхідною умовою для стягнення моральної шкоди є доведення позивачем перед судом факту протиправної поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Пунктами 3, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями), передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується та відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом не встановлено фактів, а позивачем не надано доказів на підтвердження фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування позовних вимог, тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 23, 525, 526, 633, 634, 641, 642, 627-629, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 273 - 279, 352, 354 ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд,

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Київгаз» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 20.06.2022.

Суддя: