Провадження № 2/522/1089/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
20 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря Лахматової С.В.,
представника позивача адвоката Шпак М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном,
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса: АДРЕСА_1 ), в якій просить: усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування і розпорядження 23/100 частиною квартири АДРЕСА_2 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування 23/100 частиною квартири АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 21.07.2021 є власником 23/100 частин квартири АДРЕСА_2 . Під час укладання договору дарування відповідач була зареєстрована у вказаній квартирі. Позивач не зверталася до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстраційного обліку, оскільки відповідач на момент укладання договору не проживала у квартирі та на даний час також в квартирі не проживає. Місце проживання відповідача позивачу не відомо. Позивач, як власник майна, відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження майном.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 . Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2021 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Шпак М.П. позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи судом повідомлялася належним чином.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є власником 23/100 частин квартири спільного заселення, загальною площею 115,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування № 2605 від 21.07.2021, шо укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Образцовою Т.А. (а.с.20)
Право власності позивача зареєстровано в установленому законом порядку 21.07.2021, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.21).
Позивач, посилаючись на те, що відповідач в квартирі на час укладання договору дарування та на час звернення до суду не проживає, а право члена сім`ї власника квартири користуватися житловим приміщенням може існувати лише за наявності права власності та із припиненням права власності особи втрачається право користування жилим приміщенням у члена його сім`ї, просить усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядженням майном шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Так, згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Право власності є непорушним.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення (квартири чи будинку) вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь-яких осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним та ефективним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Згідно відомостей № П1-174603-ю/л Департаменту надання адміністративних послуг ОМР про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 16 липня 2021, які сформовані на 23/100 частин квартири, що належить ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 12.08.2005 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Разом з тим, перехід права власності на 23/100 частин квартири спільного заселення, загальною площею 115,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 відбувся на підставі договору дарування № 2605 - 21.07.2021.
Тобто, з наданої інформації судом встановлено, що відомості, зазначені у вказаній довідці, надані станом на 16 липня 2021 року, коли власником 23/100 частин квартири була інша особа, а саме ОСОБА_3 та до набуття позивачкою права власності на вказану частку квартири (21.07.2021).
Згідно відомостей Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, щодо місця реєстрації відповідача, та відповідно до отриманої відповіді від 17.08.2021 та від 24.12.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по м.Одесі та Одеській області зареєстрованою не значиться (а.с. 15, 41).
З метою повного та всебічного розгляду справи з урахуванням отриманої судом інформації, стороні позивача було запропоновано надати додаткові відомості щодо реєстрації відповідача у спірній квартирі, після набуття позивачем права власності на вказану квартиру, однак жодних доказів надано не було, клопотань не заявлено.
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням є безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.
Що стосується заяви, поданої відповідачем до суду засобами служби доставки про визнання позову, суд не приймає її до уваги та зазначає наступне.
За приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Отже, згідно з ч. 2 наведеної норми процесуального права до ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій.
У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, водночас у заяві про визнання позову просила розгляд справи проводити за її відсутності.
Суд звертає увагу, що ухвалення судового рішення про задоволення позову в порядку, визначеному статтею 206 ЦПК України, за заявою відповідача, поданою поза межами судового засідання, без встановлення особи заявника, не роз`яснивши наслідки визнання позову у цивільному судочинстві, суперечить положенням процесуального закону, отже, суд повинен здійснити розгляд справи, встановивши усі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження майном, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 червня 2022 року.

Суддя Ю.І. Ковтун