Справа № 566/1368/21
провадження № 2/566/84/22
29 червня 2022 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді Хомицької А.А.,
при секретарі Ковальчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕШ», товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів, -
Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 08.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження.
31.05.2022 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області залучено до участі у справі співвідповідачами ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ».
29 червня 2022 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Панчина П.Є. у судове засідання не з`явилися, подавали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та щодо заочного розгляду справи не заперечували.
Представники відповідачів ТОВ «СІЛВЕШ», ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» у судове засідання не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб сайті «Судова влада України», а саме, на офіційному веб сайті Млинівського районного суду Рівненської області (а.с. 83-85). Заяв, клопотань, відзиву до суду від них не надходило.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
26.03.2019 року між ОСОБА_1 (клієнт) та ТОВ «СІЛВЕШ» (компанія) укладено договір № 9132, за умовами якого клієнт доручає, а компанія приймає на себе зобов`язання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах фінансової пропозиції «СІЛВЕШ», а саме забезпечити оформлення Угоди про участь в пропозиції «СІЛВЕШ», між компанією та клієнтом, а також надавати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі клієнта в пропозиції «СІЛВЕШ» (а.с. 15).
Цього ж дня між ТОВ «СІЛВЕШ» та ОСОБА_1 була укладена Угода № 9132 (а.с. 11-12), предметом якої є надання компанією системи послуг, спрямованих на отримання позики на суму, яка зазначена в додатку № 1 до угоди, на умовах фінансової пропозиції «СІЛВЕШ» (а.с. 13). За умовами угоди, компанія зобов`язувалася виконувати формування об`єднання клієнтів та вчиняти певні правочини, які сприяють виконанню умов цієї угоди та здійснювати наступні дії: сформувати об`єднання клієнтів; організовувати та проводити щотижневу процедуру видачі грошових доручень, які надають право на отримання клієнтом позики; здійснити видачу позики з фонду об`єднання клієнтів (ст. 2 угоди). Для отримання позики клієнт зобов`язувався сплатити гарантійний платіж, зазначений в додатку № 1 до даної угоди (а.с. 13), зокрема 2800 грн.
Відповідно до ст. 4 умов фінансової пропозиції «СІЛВЕШ», яка є додатком до вказаної угоди (а.с. 14), клієнт протягом кожного місяця сплачує загальний платіж, згідно свого графіку розрахунків у довільному порядку або шляхом здійснення авансових платежів. Сума, що складається з чистого платежу, є власністю клієнта, а сума адміністративних витрат є власністю компанії. У випадку несплати загального платежу, клієнт втрачає право участі у процедурі в поточному тижні.
Згідно додатку № 1 до угоди від 26.03.2019 р. сума позики 40 000 грн., гарантійний платіж - 2800 грн., чистий платіж - 335 грн., адміністративні витрати - 200 грн., загальний платіж 535грн. (а.с. 13).
Також 28.11.2019 року ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» згідно квитанції 4000 грн. (а.с. 23).
Із позовної заяви вбачається, що позивач позику, на яку розраховував, так і не отримав, а тому звертався із претензією від 05.05.2021 року до ТОВ «СІЛВЕШ» (а.с. 26), а також зі скаргою до НБУ від 05.05.2021 р. на незаконні дії працівників ТОВ «СІЛВЕШ» (а.с. 27).
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Зміст правочину згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).
За змістом ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент підписання оспорюваного договору) нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Суд зауважує, що ані угода № 9132 від 26.03.2019 року та додаток № 1 до неї, ані договір №9132 від 26.03.2019 року не містить строків та/або термінів отримання кредиту, не визначає будь-якої відповідальності ТОВ «СІЛВЕШ» за невиконання умов цих правочинів та будь-яких гарантій щодо отримання клієнтом отримання позики.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ТОВ «СІЛВЕШ» ввів позивача в оману, застосовуючи нечесну підприємницьку практику, а ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Крім цього, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 10.02.2016 року (справа № 6-2389цс15), за змістом ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Законом України від 02.06.2011 року «Про внесення змін до деяких Законів України щодо регулювання фінансових послуг, який набрав чинності 08.01.2012 року, внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1, відповідно до якого фінансовими вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.
При цьому послуги, які надавались ТОВ «СІЛВЕШ», фактично полягають у створенні адміністративних груп учасників та формування фонду групи для отримання відповідної суми у позику, із проведенням розподілу права на отримання такої позики відповідно до визначеної процедури, а тому відповідно до вимог Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» підлягають ліцензуванню, тоді як відповідач ТОВ «СІЛВЕШ» надавав їх позивачу без ліцензії.
Частиною 1 ст. 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Таким чином, суд приходить висновку, що оскаржуваний позивачем договір № 9132 та додаток № 1 до угоди № 9132 від 26.03.2019 року слід визнати недійсними, як такі, що вчинені без відповідного дозволу (ліцензії) та з використанням нечесної підприємницької діяльності, з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, яка регулює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не укладав будь-яких договорів, які б передбачали сплату коштів на рахунки співвідповідачів ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», останні не надали суду відзиву та не підтвердили наявності правових підстав для набуття ними коштів, які були сплачені ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Частиною першою ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки судом задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідачів ТОВ «СІЛВЕШ», ТОВ «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», ТОВ «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1661 грн. 64 коп., тобто по 553 грн. 88 коп. з кожного.
Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 227, 236, 1212 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕШ», товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів, - задовольнити частково.
Визнати недійсним договір № 9132 та додаток № 1 до угоди № 9132 від 26 березня 2019 року, укладені між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕШ» про надання послуг із оформлення Договору та включення Клієнтів до фінансової пропозиції ТОВ «СІЛВЕШ».
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕШ», товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛЕ-УЛЬМ», товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» в дохід держави судовий збір у розмірі 1661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) гривня 64 копійки, тобто по 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 88 копійок з кожного.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Млинівським РВ УМВС України в Рівненській області від 21.10.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛВЕШ» (ЄДРПОУ 42681219), адреса місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул. Ізюмська, 7.

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЛЛЕ-УЛЬМ» (), адреса місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Сорочинська, 12А, офіс 4.

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАКЕНВІ КОМПАНІ» (), адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 25.

Повний текст рішення суду складено 01.07.2022 року.

Суддя А.А. Хомицька