Номер провадження: 22-ц/813/1550/22
Справа № 2-928/10
Головуючий у першій інстанції Доброва П.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 2-928/2010

Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/1550/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Чорноморська селищна рада Комінтернівського району Одеської області,

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Садівниче товариство «Ветеран ОдВО»,

- особа, яка подала апеляційну скаргу (особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки) - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Садівниче товариство «Ветеран ОдВО», про визнання права власності на садовий будинок, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Доброва П.В. 15 вересня 2010 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок та надвірні споруди, розташовані в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею - 0,1 га., розташована в АДРЕСА_1 .

Рішенням сесії Чорноморської селищної ради від 29.06.2004 року позивачці було видано дозвіл на забудову житлового будинку.

На даній земельній ділянці вона розпочала будівництво садового будинку. На час звернення до суду будинок за вказаною адресою будівництвом закінчений та відповідає всім будівельним нормам. Будинок придатний для проживання.

З питання оформлення права власності на дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами вона звернулася до органів місцевого самоврядування, проте в видачі правовстановлюючих документів позивачці було відмовлено, оскільки вона до початку будівництва не отримала у встановленому законом порядку дозволу на будівництво (а. с. 2 - 3).

2.2 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на новостворений садовий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка самочинно збудувала дачний будинок з господарчими будівлями та спорудами, який разом з тим відповідає архітектурним, будівельним та іншим правилам і нормам. Будівництво садового будинку не порушує права інших осіб (а. с. 26 26 зворотна сторона).

2.3 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , як особа, яка не брала участь у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, просить заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

2.4 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) матеріалами справи не підтверджено що вказаний садовий будинок відповідає архітектурним, будівельним та іншим правилам і нормам та не порушує права інших осіб; 2) судом не було залучено ОСОБА_2 до участі у справі. Вказаним рішенням грубо порушені його права та інтереси; 3) на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області на підставі рішення виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 72, від 09.07.2008 p., ОСОБА_2 є власником садового будинку за адресою - АДРЕСА_2 , копія свідоцтва додається до матеріалів апеляційної скарги.

Право власності у встановленому порядку зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 2177019, номер запису 14 в книзі 67, що підтверджується витягом із реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за номером 19682150 від 28.07.2008 року.

Належний ОСОБА_2 садовий будинок розташований на земельній ділянці, площею - 0,0702 га., із яких: - 0,0102 га. належать ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Чорноморської селищної ради № 63 від 30.10.2002 року ІVсесії XXIV скликання, та - 0,0600 га. згідно договору дарування ВАВ № 724527 від 23.10.2002 року.

Вказані обставини також підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю виданого 14.02.2003 року Чорноморської селищною радою народних депутатів.

Власником суміжної земельної ділянки є позивачка по справі ОСОБА_1 ..

ОСОБА_1 самовільно, з порушенням будівельних, санітарних та протипожежних норм та правил, без належного проекту та відповідних узгоджень, з порушенням правил суміжного землекористування побудувала садовий будинок.

Вказаний будинок в установленому порядку до експлуатації не здавався.

Відповідно до висновку експерта (спеціаліста) № 1-10/19 від 16.12.2019 року згідно до таблиці 15.2 «ДБН Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територій» протипожежний розрив, виходячи зі ступеню вогнестійкості повинен складати - 9 м.. Фактична відстань між садовим будинком по АДРЕСА_3 та суміжною спорудою становить - 3,5 м., що не відповідає протипожежним вимогам. Розташування садового будинку за адресою - АДРЕСА_3 не відповідає протипожежним вимогам, а саме - «ДБН Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територій» (а. с. 28 - 32).

2.5 Узагальнені доводи позивачки в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін. ОСОБА_1 зауважує, що права ОСОБА_2 не порушені бо його будівля знаходиться на відстані 40 метрів від її (з протилежних сторін земельної ділянки). Наданий апелянтом висновок експерта є сфальсифікованим (а. с. 60 - 62).

2.6 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Матеріали цивільної справи надійшли на адресу Одеського апеляційного суду 05.06.2020 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.06.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року залишено без руху (а. с. 43 - 44).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року (а. с. 50 51).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.07.2020 року призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 52).

28.10.2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 60 62).

Справа неодноразово призначалася до розгляду.

06.06.2022 року від Чорноморської селищної ради Одеської області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності (а. с. 223).

15.06.2022 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку мобілізацією адвоката Маркарова І.Р. до Збройних Сил України (а. с. 225 226).

16.06.2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про приєднання доказів (а. с. 230).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що під час воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Указом Президента України №64/2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 27 березня 2022 року.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» внесені зміни до ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ. Відповідно до цих змін продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

На підставі статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», на виконання рішень зборів суддів Одеського апеляційного суду від 02 березня 2022 року та 16 березня 2022 року, у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, керуючись статтею 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24 лютого 2022 року та рекомендації Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, з метою вжиття невідкладних заходів для забезпечення безперебійного функціонування Одеського апеляційного суду, головою суду видано розпорядження №1 від 02 березня 2022 року, вказане розпорядження опубліковано на сайті «Судова влада України».

Посилання апелянта про відкладення розгляду справи у зв`язку з мобілізацією адвоката Маркарова І.Р. колегія суддів відхиляє, оскільки колегія суддів за аналогічного клопотання апелянта відклала розгляд справи, призначений на 31.03.2022 року. Відсутні докази того, що за час, який пройшов з 31.03.2022 року, апелянт був позбавлений можливості укласти договір про надання правової допомоги з іншим адвокатом. Крім того, ОСОБА_3 не було вказано поважних причин неможливості самостійної участі в розгляді справи та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Колегія суддів зазначає, що справа знаходиться на розгляді апеляційного суду з 2019 року.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення учасниками справи своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею - 0,1 га., розташована в АДРЕСА_2 , що підтверджується державними актами серії ОД№089238 та ОД№030968.

Згідно технічного паспорту, виданого Комінтернівським РБТІ 19.11.2009 року, в АДРЕСА_2 розташований садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами.

Рішенням №55 від 29.06.2004 року виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області надано ОСОБА_1 дозвіл на будівництво садового будинку на земельній ділянці, площею - 0,1 га., що розташована в АДРЕСА_2 .

Власником суміжної земельної ділянки є апелянт по справі - ОСОБА_2 ..

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, згідно рішення виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 72 від 09.07.2008 року ОСОБА_2 є власником садового будинку за адресою - АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_2 зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 2177019, номер запису 14 в книзі 67, що підтверджується витягом із реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за номером 19682150 від 28.07.2008 року.

Належний ОСОБА_2 садовий будинок розташований на земельній ділянці площею - 0,0702 га., з яких: - 0,0102 га. належать останньому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі рішення Чорноморської селищної ради № 63 від 30.10.2002 року ІХ сесії XXIV скликання, та - 0,0600 га. згідно договору дарування ВАВ № 724527 від 23.10.2002 року. Вказані обставини підтверджуються Державним актом на право приватної власності на землю виданим 14.02.2003 року Чорноморської селищною радою народних депутатів.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розглядаючи справу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України самочинно збудованим вважається об`єкт нерухомості, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного документа чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має і використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, не відведеній для цієї мети, або без належного дозволу або належним чином затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає держаній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачене ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо не залучення судом першої інстанції до участі у справі ОСОБА_2 та доводи щодо порушення його прав та законних інтересів не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею - 0,1 га., розташована в АДРЕСА_2 , що підтверджується державними актами серії ОД№089238 та ОД№030968 (а. с. 5 6).

Рішенням сесії Чорноморської селищної ради від 29.06.2004 року ОСОБА_1 було видано дозвіл на будівництво садового будинку згідно проекту на земельній ділянці по АДРЕСА_3 (а. с. 4).

Згідно технічного паспорта, виданого Комінтернівським РБТІ 19.11.2009 року, в АДРЕСА_2 розташований садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який належить ОСОБА_1 (а. с. 14 20).

ОСОБА_2 в апеляційній сказі стверджує, що він є власником садового будинку за адресою - АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, згідно рішення виконавчого комітету Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області № 72, від 09.07.2008 pоку.

ОСОБА_2 також посилається на той факт, що відповідно до висновку експерта (спеціаліста) № 1-10/19 від 16.12.2019 року, розташування садового будинку за адресою - АДРЕСА_3 не відповідає протипожежним вимогам, а саме - «ДБН Б.2.2-12:2018 Планування і забудова територій», але апелянтом не спростовано належними доказами заперечення позивачки про те, що ОСОБА_2 збудував будинок пізніше з порушенням відстані.

Посилання апелянта на те, що будівництво садового будинку ОСОБА_1 не відповідає вимогам нормативно-правових актів, не заслуговує на увагу, оскільки ОСОБА_2 не доведено, яким чином можливі порушення ДБН порушують його право власності на садовий будинок.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 відсутні.

3.5 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 вересня 2010 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 27 червня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе