Справа № 185/3761/16-ц
Провадження № 2-ві/185/2/22
У Х В А Л А

27 червня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М., з участю секретаря судового засідання Верещак В.О., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилова Віктора Анатолійовича,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Гаврилова В.А. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Пітер», треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Павлоградська районна державна адміністрація про визнання недійсним договору оренди землі.

10 лютого 2022 року надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилова В.А.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що дії судді Гаврилова В.А. викликають недовіру до складу суду на підставі упередженого ставлення судді до представників позивача. Суддею було відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи представникам позивача за довіреністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через відсутність повноважень, хоча у матеріалах справи є нотаріально посвідчена довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бути його представниками у всіх органах судової влади. Також суддя не допустив до участі у справі представників позивача за довіреністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без поважних причин, тому на думку позивача суддя безпідставно позбавив його права мати у справі представника, обраного на власний розсуд.

Ухвалою від 27 червня 2022 року суддя Гаврилов В.А., зазначивши про необґрунтованість заявленого відводу, направив заяву для розгляду іншому судді в порядку частини 1 статті 33 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішувалося в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви про відвід судді Гаврилова В.А. позивач посилається на те, що на його думку суддя вийшов за межі своїх повноважень та позбавив його права мати у справі представника.

В ухвалі про відмову у задоволенні заяви позивача про відвід суддя Гаврилов В.А. зазначив, що згідно статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник, а позивач не надав доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають статус адвоката.

Як передбачено частиною 1 статті 58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

За змістом статті 59 ЦПК України, законними представниками є батьки, усиновлювачі, опікуни та інші особи, визначені законом, які захищають права, свободи та інтереси малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб та осіб, дієздатність яких обмежена.

Таким чином представником повнолітньої дієздатної особи в суді може бути адвокат.

Виняток з цього правила містить частина 2 статті 60 ЦПК України, а саме під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Тобто представляти інтереси позивача в суді може особа, яка не є адвокатом, лише у певній категорії справ, а саме у справах, що виникають з трудових відносин та у малозначних справах.

Як визначено частиною 6 статті 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ЦПК України не містить жодного порядку чи процедури визнання справ малозначними, але з даного питання є позиція Верховного Суду, висловлена в постанові від 27 грудня 2018 року по справі №589/3937/17.

В цій постанові Верховний Суд зробив кілька висновків. По-перше: суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду; по-друге: справа може бути визнана малозначною лише за постановлення ухвали суду про віднесення її до категорії малозначних; по-третє: справа не може бути малозначною в силу закону, якщо серед позовних вимог наявні вимоги немайнового характеру.

Отже, можна зробити наступний висновок: якщо позов містить хоча б одну немайнову вимогу то справа за його розглядом не є малозначною поки суд не винесе ухвалу про віднесення справи до категорії малозначних.

Таким чином питання про віднесення справи до категорії малозначних вирішується судом, який розглядає справу.

У справі, яка не стосується трудових відносин і не віднесена судом до категорії малозначних, представником сторони може бути лише адвокат, повноваження якого підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Справа за позовом ОСОБА_1 стосується земельних відносин, заявлені позовні вимоги мають немайновий характер (визнання правочину недійсним). Судом не було постановлено ухвалу про віднесення справи до категорії малозначних.

Тому справа за позовом ОСОБА_1 не є малозначною.

Зважаючи на викладене, дії судді Гаврилова В.А. щодо недопущення до участі у справі як представників позивача осіб, що не є адвокатами, відповідають вимогам діючого цивільного процесуального законодавства і не свідчать про упереджене ставлення судді до позивача чи будь-яку його заінтересованість у результатах розгляду справи.

При цьому позивач не позбавлений можливості обрати на власний розсуд представника, який є адвокатом, тобто фізичною особою, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тому право позивача мати у справі представника жодним чином не порушується і зважаючи на категорію справи, що розглядається, представником позивача у суді може бути лише адвокат.

На підставі викладеного, керуючись статтею 40 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилова Віктора Анатолійовича.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя У.М. Болдирєва