Провадження № 2/521/961/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу, дійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу, дійсним.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказав, що 10.02.2021 року, він звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, але ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 18.02.2021 року, у відкритті провадження було відмовлено з підстав смерті відповідача ОСОБА_3 .

Позивач вказав, що на початку березня 2021 року, він пішов до відомої йому адреси реєстрації ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 , в надії знайти спадкоємців померлої. Двері відчинила ОСОБА_2 , яка є донькою - ОСОБА_3 . Пояснивши всю ситуацію ОСОБА_2 , вона надала усі необхідні документи, які підтверджують той факт, що вона є спадкоємцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вказав позивач, 25.07.1997 року, його мати - ОСОБА_4 , уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нерухомого майна № 21041, згідно якого ОСОБА_4 придбала, а ОСОБА_3 продала належний їй будинок АДРЕСА_2 . Договір між ними було посвідчено на Одеській Товарній Біржі. 01 серпня 1997 року право приватної власності було зареєстроване за ОСОБА_4 КП ОМБТІ та РОН за № 20706 стр. 205 кн. 203.

Позивач стверджує, що після укладення договору, відповідно до його умов, ОСОБА_3 забрала всі свої речі та майно, ніяких суперечок між ними не було.

На думку позивача, сторони виконали всі умови передбачені законом по договору купівлі-продажу - ОСОБА_4 , сплатила кошти, а ОСОБА_3 - передала у власність майно. З моменту укладання договору, матір позивача оселилась у належному їй будинку та зареєструвала місце свого проживання за цією адресою.

Як вказав позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , його матір - ОСОБА_4 - померла. По теперішній час позивач сплачує всі необхідні рахунки по утриманню квартири, робить ремонт для підтримання задовільного технічного стану.

На думку позивача, після смерті матері, він фактично прийняв спадщину, залишившись проживати у спадковій квартирі, але на вимогу чинного законодавства звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. 20.05.2020 року, Приморською державною нотаріальною конторою у м. Одеса було заведено спадкову справу № 158л/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , що підтверджується копіює Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

Проте, як вказує позивач, 23.01.2021 року, він отримав відповідь № 54/02-31 від Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса, згідно якої нотаріус повідомила його про неможливість задоволення його заяви про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки, правовстановлюючий документ на квартиру (договір купівлі продажу, який було укладено на біржі), не було посвідчено нотаріально.

Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати договір купівлі - продажу № 21041, будинку АДРЕСА_2 , укладений на Одеській Товарній Біржі, 25.07.1997 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - дійсним.

Позивач в судове засідання не з`явився, до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити (а. с. 60).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі (а. с. 50).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.07.1997 року, ОСОБА_4 , уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нерухомого майна № 21041, згідно якого ОСОБА_4 придбала, а ОСОБА_3 продала належний їй будинок АДРЕСА_2 . Договір між ними було посвідчено на Одеській Товарній Біржі (а. с. 17 18).

01.08.1997 року право приватної власності було зареєстроване за ОСОБА_4 КП ОМБТІ та РОН за № 20706 стр. 205 кн. 203 (а. с. 18, з. б.).

У відповідності до свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , від 27.04.2020 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис № 4343 (а. с. 19).

Зі змісту свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , від 25.03.1969 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 . В графі «батько» зазначено « ОСОБА_5 », в графі «мати» зазначено « ОСОБА_4 » (а. с. 11).

Тобто, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою, про видачу свідоцтва про прийняття спадщини.

Згідно постанови державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса № 54/02-31, від 23.01.2021 року, у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 , який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_4 , відмовлено, у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на житловий будинок АДРЕСА_2 , не визнано у суді дійсним (а. с. 21).

10.02.2021 року, позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі - продажу дійсним, але ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 18.02.2021 року, у відкритті провадження було відмовлено з підстав смерті відповідача ОСОБА_3 (а. с. 31).

Наведене, також, підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , від 04.05.2020 року (а. с. 26).

Зі змісту копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , від 30.08.1977 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 , народилась ОСОБА_6 . В графі «мати» зазначено « ОСОБА_3 » (а. с. 27).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 , від 20.08.1988 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уклала шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Після укладення шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_8 » (а. с. 28).

Отже, зі змісту встановленого, суд зазначає, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Судом встановлено, що на даний час позивач не може в повній мірі реалізовувати своє право власності на нерухоме майно, оскільки у діючих на час укладання зазначеного договору у 1997 році та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957 ХІІ від 10.12.91 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, встановлених законом. Суд, за позовом сторони, яка виконала усі умови угоди, може визнати таку угоду дійсною.

Згідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне, або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року «Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми», визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі - продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі - продажу квартири, виконання договору відбулося.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1957 ХІІ від 10.12.91 року, ст. ст. 16, 220, 334, 638, 658 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 280 - 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу, дійсним, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу АДРЕСА_3 , укладений 25.07.1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , на Одеській Товарній Біржі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук