Справа № 645/7480/21
Провадження № 2/645/786/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань - Костенко Л.К.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки від доходу відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст. 182 СК України, починаючи з дати подачі позову до суду та до закінчення терміну навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. щомісячно з моменту подання позовної заяви і до закінчення навчання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 23 березня 2006 року. Від шлюбу сторони мають дитину- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.06.2021 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 22.03.2021 по 26.06.2021. На момент винесення рішення судом їх дочка навчалась у загальноосвітній школі у 11-му класі, та аліменти були стягнуті до закінчення нею навчання у школі. З 01.09.2021 їх дочка навчається у Харківській державній академії дизайну і мистецтв на факультеті «графічний дизайн» денного відділення за контрактом. Позивач зазначила, що вона офіційно не працює, має на утриманні ще одну дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком якої на даний час розлучені. Крім того, на утриманні позивача перебуває її матір - ОСОБА_5 , яка є пенсіонером за віком та мешкає разом з нею, та також періодично потребує додаткових коштів на лікування. Крім того обидві дочки позивача мають патології серця, та постійно потребують нагляду кардіолога. Відповідач має постійний щомісячний дохід, працює у ТОВ «Аквазіол» на посаді начальника зміни, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін.

13 грудня 2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково, згоден надавати матеріальну допомогу протягом навчання дочки у розмірі 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно, або нести витрати по оплаті 50% вартості навчання. Свої доводи обґрунтовує тим, що рішенням Фрунзенського районного суду від 21 червня 2012 року було зменшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітньої доньки до 1/6 частини щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту вступу рішення в законну силу і до часу повноліття дитини; на його утриманні перебуває малолітній син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та непрацездатні батьки. Окрім того відповідач має захворювання опорно-рухального апарату, що поєднує в собі витрати на лікування.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позовні вимоги частково в розмірі 50 відсотків пожиточного мінімуму на працездатну особу щомісячно, або витрати на оплату 50 відсотків від вартості навчання дочки. Не заперечував, що працює у ТОВ «Аквазіол» на посаді начальника зміни та отримує заробітну плату близько 20 000,00 грн. на місяць.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.03.2006 року, актовий запис № 115).

Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 24 квітня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції м.Харкова, батьками ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2006 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходів, щомісячно, починаючи з 24.02.2006 року та до досягнення повноліття дитини.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2012 року, зменшено розмір аліментів .які стягуються з відповідача частини з усіх видів доходу до 1/6 частини.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.06.2021 з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 22.03.2021 по 26.06.2021 на час навчання у школі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до положень ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, однією з підстав права на утримання після досягнення віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, є продовження навчання.

Згідно довідки № 16 від 02.09.2021, виданої деканом Харківської державної академії дизайну і мистецтв, ОСОБА_3 , 2003 року народження, є студенткою 1 курсу, денна форма навчання, за спеціальністю «графічний дизайн», форма фінансування навчання - за кошти фізичних та юридичних осіб.

Статтею 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина на обох з батьків.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, який підлягає стягненню з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В позовній заяві зазначено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача у добровільному порядку не надає.

Відповідач не заперечував, що отримує стабільний дохід не ухиляється та має змогу надавати допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Положеннями частини першої статті 191 СК України закріплено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки повнолітній донька - ОСОБА_3 продовжує на теперішній час навчання, є студентом денної форми навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, позовні вимоги законні та обґрунтовані.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів того, що він не в змозі надавати своїй доньки матеріальну допомогу, суд вважає за можливе заявлені вимоги про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

Отже, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, виходячи із зазначених у статті 3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, тобто з 15 листопада 2021 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років за умови навчання.

Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», зі відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 281, 282, 284 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від доходу відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 15.11.2021 і до досягнення дитиною 23-х літнього віку, та з припиненням виплати аліментів у випадку припинення навчання в навчальному закладі.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 у розмірі аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 14.02.2022.

Суддя -