Провадження № 2/522/1050/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
09 лютого 2022 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_3 . У вказаній квартирі з 11.11.2009 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , але з червня 2012 року відповідач в квартирі не проживає, його речей в квартирі не має. З 2012 року відповідач жодного разу в квартирі не з`явився, комунальні витрати не сплачує.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
07.10.2021 на адресу суду від третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, за умови виникнення встановлених чинним законодавством України підстав для зняття з реєстрації місця проживання відповідача, позивач або його представник може звернутися до Департаменту для отримання відповідної адміністративної послуги з поданням необхідних документів.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Представник третьої особи Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника Департаменту.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно зі ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 10-3717 від 13.12.2004, яке посвідчено державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Коваль Н.В., ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.10).
Право власності позивача ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11).
Факт відсутності відповідача без поважних причин за місцем його реєстрації підтверджується наданим позивачем актом від 13.06.2021, відповідно до якого ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 не проживає з червня 2012 року та його речей або іншого належного йому майна в квартирі немає (а.с.13).
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.
Вищенаведені норми цивільного законодавства України дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Разом з цим, згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим будинком. Такі ж вимоги стосуються і колишніх членів сім`ї власника житла.
Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі протягом тривалого часу, сторони не пов`язані спільним побутом, при цьому, відповідач не несе витрат по утриманню квартири, що створює позивачу додатковий тягар, оскільки остання зобов`язана сплачувати комунальні послуги з урахуванням факту реєстрації місця проживання відповідача у вказаній квартирі.
З огляду на викладене, право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника.
За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що вимога про визнання ОСОБА_2 таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 95,141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_3 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 14 лютого 2022 року.
Суддя Ю.І. Ковтун