УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2022 року

м. Київ

справа № 204/2305/20

провадження № 61-4634ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада

2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним і визнання припиненим договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з указаним позовом до ПАТ КБ «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І. О., ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», в обґрунтування якого посилався на те, що 16 вересня 2008 року між ним та ПАТ КБ «Надра» укладено споживчий кредитний договір № 893575/ФЛ, за умовами якого йому на придбання нерухомості надано кредит у розмірі 74 592,00 дол. США на строк до 12 вересня 2033 року зі сплатою за користування кредитом фіксованої процентної ставки

в розмірі 14,99 % річних. Також, 16 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Надра»

та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 893575/ФЛ-П, за умовами якого поручитель зобов`язалась солідарно відповідати за виконання позичальником кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором. Того ж дня,

ОСОБА_1 уклав з банком договір іпотеки, предметом якої є нерухоме майно - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 вказує, що згідно кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,99% на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється

за фактичну кількість днів у період (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 965,57 дол. США. Зазначає, що у кредитному договорі відсутні детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі), з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. Також відсутня дата видачі кредиту або право дострокового повернення кредиту та умови дострокового розірвання договору. Кредитний договір містить приховані платежі, а саме - страхування позичальника та житла, витрати, пов`язані з оформленням кредиту, додаткові штрафні санкції, відсотки за отримання коштів. Вважає, що у порушення вимог статті 203 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» він з вини банку не був належно ознайомлений як перед, так і під час укладення кредитного договору зі всіма його умовами, які для нього мають суттєве значення.

Станом на 01 квітня 2020 року новим кредитором за борговими зобов`язаннями перед ПАТ КБ «Надра» є компанія ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

ОСОБА_1 зазначає, що іпотека є похідним зобов`язанням від кредитного договору та у разі визнання недійсним кредитного договору, договір іпотеки

є припиненим, у зв`язку із припиненим основним зобов`язанням.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 01 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

23 травня 2022 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права; застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 29 січня 2021 року у справі № 826/5432/17, від 08 травня 2018 року

у справі № 711/2804/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 444/484/15-ц.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Бурлакова С. Ю. від 25 травня 2022 року залишено без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 та надано строк для усунення недоліків скарги до 25 червня 2022 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме - для надання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням поважних підстав пропуску цього строку та належними доказами.

У встановлений суддею строк ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку матеріали на усунення недоліків, а саме - заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Нормами статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ОСОБА_1 посилається на те, що копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду отримано ним на електронну пошту 21 квітня 2022 року,

що підтверджується наданими на підтвердження вказаних обставин копіями відповідних документів.

Таким чином, Верховний Суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

З касаційної скарги убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 16 вересня 2008 року між

ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 893575/ФЛ, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування

на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти

у сумі 74 592,00 дол. США за програмою нове житло.

Пунктом 1.3.1. кредитного договору від 16 вересня 2008 року № 893575/ФЛ передбачено, що відсотки за користування кредитом розраховуються Банком

на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,99 % на рік; нарахування відсотків

за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді

(28-29-30-31/360) на залишок заборгованості; при розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту.

Кінцевим терміном повернення кредиту є 12 вересня 2033 року (пункт 3.3.4. кредитного договору від 16 вересня 2008 року №893575/ФЛ).

Згідно з пунктом 4.3.14. кредитного договору від 16 вересня 2008 року

№ 893575/ФЛ, позичальник зобов`язаний у день укладення договору іпотеки, здійснювати страхування: - нерухомого майна, яке вказано в пункті 2.1 цього договору на повну його вартість, згідно договору іпотеки; - позичальника від нещасних випадків, на суму не меншу розміру поточної заборгованості

за зобов`язанням за цим договором.

У пункті 4.4.1 вказаного вище кредитного договору вказано, що позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту: - повне або часткове, без сплати додаткової комісії, окрім випадку передбаченому у пункті 4.3.12. цього договору, попередивши письмово банк про свої наміри, не пізніше

як за десять робочих днів до здійснення погашення; - при частковому достроковому погашенні кредиту, зміна розміру мінімально необхідного платежу по поверненню суми кредиту, вказаного в пункті 3.3.1. цього договору здійснюється тільки у випадку внесення позичальником, в рахунок погашення суми, не меншій 5 000,00 дол. США або еквіваленту в іншій валюті.

Сторони керуючись статтею 259 ЦК України, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років (пункт 7.3 кредитного договору від 16 вересня 2008 року № 893575/ФЛ).

Відповідно до пункту 8.2. кредитного договору від 16 вересня 2008 року

№ 893575/ФЛ, усі додатки, зміни та доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані сторонами, з обов`язковим посиланням на цей договір.

Додатком № 1 до кредитного договору від 16 вересня 2008 року № 893575/ФЛ було погоджено Графік погашення заборгованості по кредиту та процентів

за ним.

16 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 893575/ФЛ-П, за умовами якого ОСОБА_2 поручається перед кредитором

за належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань, що витікають

з кредитного договору.

У забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 16 вересня 2008 року № 893575/ФЛ, позивач передав ВАТ КБ «Надра» в іпотеку нерухоме майно, а саме - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

За договором про відступлення прав вимоги від 24 квітня 2020 року

№ GL3N216953, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набув права вимоги ПАТ КБ «Надра Банк» до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків

до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору.

Частинами першою та третьою статті 1054 ЦК України встановлено,

що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами першою та другою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити

ЦК України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним

і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які

є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до частини першої статті 11 Закон України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем

та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції

у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Згідно частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один

з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається

на кредитодавця.

Частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з пунктом 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168, на банки покладається обов`язок надання споживачу в письмовій формі інформації про умови кредитування,

а також орієнтовну сукупну вартість кредиту та зобов`язано банк отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з цією інформацією,

що відповідачем виконано.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову

є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Судами попередніх інстанцій установлено, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним

і відповідало їх внутрішній волі; кожен аркуш кредитного договору підписаний особисто позивачем. Судами правильно встановлено відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним. Крім того, позичальник на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та надалі виконував його, а банк надав йому усю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника і такі обставини ОСОБА_1 не спростував, а тому обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову.

Крім того, визнання кредитного договору недійсним призведе до порушення прав та законних інтересів кредитора, який належним чином виконав умови кредитного договору в частині надання позивачу кредитних коштів.

Також, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову

в задоволенні позову про визнання припиненим договору іпотеки, оскільки така вимога є похідною від вимоги про визнання недійсним основного зобов`язання - кредитного договору від 16 вересня 2008 року № 893575/ФЛ.

Рішення суду першої та апеляційної інстанцій відповідають правовим висновкам, сформульованим у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року

у справі № 718/194/17 (провадження 61-29385сво18), від 09 грудня 2019 року

у справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень свідчить,

що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Ураховуючи наведене, судові рішення ухваленоз дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосування норм права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування

чи тлумачення.

Керуючись статтею 390, частинами першою, четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада

2021 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду

м. Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним і визнання припиненим договору іпотеки.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська