КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8503/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3821/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Арапіної Н.Є.,-

встановив:

16 травня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягнення в судовому порядку.

АТ КБ «ПривтаБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № KIG0R003900829 від 18 серпня 2004 року у розмірі 42 257 грн 22 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № KIG0R003900829 від 18 серпня 2004 року станом на 11 травня 2021 року становить у розмірі 42 257 грн 22 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 463,63 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 39 767,02 грн та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань у розмірі 26,57 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позичальником належним чином не виконані умови кредитного договору, в передбачені строки кредит не повернуто. При цьому будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надала.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Встановлено, що 18 серпня 2004 року між «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № KIG0R003900829.

Сума кредиту: 6 392 грн 00 коп.

Цільове призначення: купівля ТНС.

Відсоткова ставка: 2,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк кредитування: по 17 серпня 2007 року включно.

Обґрунтовуючи пред`явлений позов, банк зазначив, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 11 травня 2021 року становить 94 950 грн 96 коп.

Оскільки законом не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець просить стягнути частину суми заборгованості у розмірі 42 257 грн 22 коп., яка складається з наступного:

- 2 463 грн 63 коп. - заборгованість за кредитом;

- 39 767 грн 02 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 26 грн 57 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідоно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи, що відповідач не була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи (конверт із ухвалою суду про відкриття провадження та копією позовної заяви повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання»), відтак відповідач вправі заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 містить заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Так, термін повернення кредиту - до 17 серпня 2007 року.

Тому останнім днем для звернення до суду мало бути 17 серпня 2010 року.

З даним позовом банкзвернувся 16 травня 2021 року.

У пред`явленому позові банк визначив кредитну заборгованість станом на 11 травня 2021 року.

Враховуючи вищенаведене, даний позов про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 поданий позивачем з пропуском строку позовної давності, передбаченого передбачений статтею 257 ЦК України, про застосування наслідків пропуску якого заявлено відповідачем.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають, оскільки банком пропущено строк позовної давності.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 15 вересня 2021 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат, з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн 00 коп.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 вересня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 405 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 27 червня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В Кулікова

С.Г. Музичко