Провадження № 2/761/5925/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В

за участю секретаря: Бражніченко І.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, згідно якою позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 6298 грн.00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.08.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було укладено Договір оренди житлового приміщення. Згідно з п.1.1. Договору Відповідач передає, а Позивач приймає в тимчасове платне користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для проживання у ній Позивача на визначений Договором строк та за встановлену Договором плату. Відповідно до п. 1.5. Договору квартира, яка орендується, належить Відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва права власності від 18.12.2008 року. Згідно з п.3.1. Договору передання квартири, що орендується, Відповідачем і її приймання Позивачем здійснюється на підставі Акта передання квартири, що орендується у строк не пізніше 2 діб. Акт передавання складається в простій письмовій формі в 2-ох примірниках і підписується Сторонами. Пунктом 5.2. Договору визначено, що розмір щомісячної орендної плати, з урахуванням її індексації, становить 7000 грн. 00 коп. за місяць. У п. 5.6. Договору зазначено, що Позивач зобов`язаний у строк до 04.08.2019 року авансом перерахувати Відповідачу орендну плату, розмір якої визначено п.5.2. Договору, за перший та останній місяці користування Квартирою, що орендується.

Позивачем зазначено, що 03.10.2019 року позивачем було сплачено готівкою 14000 грн. 00 коп. авансом за перший та останній місяці користування Квартирою, що орендується. При цьому позивач звертає увагу суду на те, що Акта передавання між ним та Відповідачем складено не було. Факт передання йому ключів від квартири, що орендується, та в`їзд у цю квартиру підтверджує оплату мною 14000 грн. 00 коп. авансом за перший та останній місяці Відповідачу, а також те, що Відповідач передав йому квартиру.

У позовній заяві зазначено, що відповідно до п.4.2. Договору строк оренди може змінено лише за взаємною згодою Сторін шляхом підписання відповідної Додаткової угоди до цього Договору. За усною домовленістю між позивачем та Відповідачем строк дії Договору було продовжено на 1 (один) календарний рік. З 03.08.2019 року по 03.10.2021 року позивач проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та щомісячно сплачував орендну плату в повному обсязі. За домовленістю з Відповідачем щомісячний розмір орендної плати він сплачував останньому на банківську карту або готівкою. Вартість комунальних послуг сплачував Відповідач, а позивач повертав сплачену суму останньому на банківську карту.

При цьому, позивачем зазначено, що 10.09.2021 року позивач написав в мобільному додатку «Viber» Відповідачу, що 03.10.2021 року позивач поверне квартиру, що орендується останньому, оскільки він з`їжджає. Відповідач не заперечував. Таким чином, 10.09.2021 року між позивачем та Відповідачем було погоджено припинення Договору. Відповідно до п.7.3. Договору Відповідач має право вимагати від Позивача звільнення та передання за Актом повернення Квартири, що орендується, після закінчення строку оренди. Пунктом 9.4. Договору визначено, що в момент підписання Акта повернення Позивач передає Відповідачу ключі від Квартири, що орендується, та кімнат, які знаходяться в Квартирі, що орендується.

У позовній заяві зазначено, що Відповідач не виступав ініціатором та не вжив жодних дій щодо підписання позивачем Акта повернення Квартири, що орендується. 03.10.2021 року він передав ключі від квартири, що орендується Відповідачу та фактично припинив користування квартирою. Факт прийняття Відповідачем від позивача ключів від Квартири, що орендується свідчить про те, що у Відповідача на момент передачі Квартири претензій до нього не було. Натомість, навіть якби претензії мали б місце їх слід було б викласти у Акті повернення Квартири, однак Відповідач цього не зробив.

Так, позивач вважає, що оскільки заборгованість зі сплати орендної плати була відсутня та позивачем було перераховано Відповідачу вартість орендної плати за останній місяць (вересень 2021 року) згідно з квитанцією №ВН6Н-ХА63-7ЕХ0-КВТМ від 10.09.2021 року, то відповідно до Договору Відповідач зобов`язаний був йому повернути аванс за останній місяць проживання у розмірі 7000, проте цього не зробив, сказавши, що необхідно дочекатися квитанцій за комунальні послуги за вересень 2021 року. 06.10.2021 року було узгоджено провести всі розрахунки і вирішити питання щодо повернення йому авансу. У ході розмови Відповідач повідомив, що сплатив вартість комунальних послуг за вересень 2021 року у розмірі 701, 98 грн. з його авансу, а решту - 6298, 00 грн. повертати позивачеві не збирається.

Таким чином, позивач вважає, що авансований платіж в розмірі 6298,00 грн. підлягає стягненню з Відповідача на його користь, оскільки всі зобов`язання за Договором він виконав в повному обсязі, а Відповідач ухиляється від повернення йому авансованого платежу. У зв`язку з цим позивач був змушений звертатися до суду з даним позовом за захистом своїх справ.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.11.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

09.02.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву, у якому він просив суд відмовити в задоволені позову у повному обсязі. При цьому відповідачем у відзиві зазначено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованість Позивача перед Відповідачем, позивачем не доведено належними та допустимими доказами припинення дії Договору оренди житлового приміщення від03.08.2019 року, а отже вимоги щодо повернення авансового платежу є передчасними.

15.02.2022 року до суду надійшов відповідь позивача на відзив у якому позивач зазначив, що в сьомому абзаці його позовної заяві від 19.10.2021 року допущено технічну описку: авансовий платіж і плату за перший місць користування квартирою, що орендується, позивачем була передана Орендодавцю готівкою 03.08.2019 року (а не 03.10.2019). При цьому, позивачем викладені обставини аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач підтримав викладені у відзиві обставини та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 810 ЦК України За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 03.08.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , було укладено Договір оренди житлового приміщення (а.с. 10-13).

Згідно з п.1.1. вказаного Договору Відповідач передає, а Позивач приймає в тимчасове платне користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для проживання у ній Позивача на визначений Договором строк та за встановлену Договором плату. Відповідно до п. 1.5. Договору квартира, яка орендується, належить Відповідачу на праві власності на підставі Свідоцтва права власності від 18.12.2008 року. Згідно з п.3.1. Договору передання квартири, що орендується, Відповідачем і її приймання Позивачем здійснюється на підставі Акта передання квартири, що орендується у строк не пізніше 2 діб. Акт передавання складається в простій письмовій формі в 2-ох примірниках і підписується Сторонами. Пунктом 5.2. Договору визначено, що розмір щомісячної орендної плати, з урахуванням її індексації, становить 7000 грн. 00 коп. за місяць. Відповідно до п. 5.4. вказаного договору зазначено, що розрахунки за користування квартирою, що орендується, проводяться шляхом перерахування Орендарем на поточний рахунок Орендодавця суми орендної плати, вказаної в п. 5.2. цього договору, до 5-го числа кожного поточного місяця. У п. 5.6. Договору зазначено, що Позивач зобов`язаний у строк до 04.08.2019 року авансом перерахувати Відповідачу орендну плату, розмір якої визначено п.5.2. Договору, за перший та останній місяці користування Квартирою, що орендується (а.с. 10-13).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Ч. 1 ст. 764 ЦК України передбачає, що якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Позивач зазначає в позові, що авансовий платіж і плату за перший місць користування квартирою, що орендується, позивачем була передана Орендодавцю готівкою 03.08.2019 року.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла.

Згідно ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

Відповідно до ч.3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Ч.1, 2 ст. 762 ЦК України передбачає, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Позивач вказує, що з 03.08.2019 року по 03.10.2021 року він проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та щомісячно сплачував орендну плату в повному обсязі. За домовленістю з Відповідачем щомісячний розмір орендної плати він сплачував останньому на банківську карту або готівкою. Вартість комунальних послуг сплачував Відповідач, а позивач повертав сплачену суму останньому на банківську карту. При цьому, позивачем зазначено, що 10.09.2021 року позивач написав в мобільному додатку «Viber» Відповідачу, що 03.10.2021 року позивач поверне квартиру, що орендується останньому, оскільки він з`їжджає. Відповідач не заперечував. Таким чином, 10.09.2021 року між позивачем та Відповідачем було погоджено припинення Договору.

Позивач, обгронтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що авансовий платіж і плату за перший місць користування квартирою, що орендується, позивачем 03.10.2019 була передана Орендодавцю-відповідачу готівкою в розмірі 14000 грн.

Однак, вказана форма розрахунків не відповідає вимогам п. 5.4 договору оренди житлового приміщення, якою передбачено, що розрахунки за користування квартирою, що орендується, проводяться шляхом перерахування орендарем на поточний рахунок орендодавця суми орендної плати, вказаної в п. 5.2. цього Договору, до 5-го числа кожного поточного місяця.

Суд окремо звертає увагу, що стороною позивача не надано жодного доказу на підтвердження факту сплати позивачем 14000 грн. як авансу за перший та останній місяць користування орендованою квартирою.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено обставину сплати відповідачу платежу у розмірі 14 000,00 грн., в тому числі залишку авансу в сумі 6298,00,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 525, 526, 530, 763, 785, 810, 815, 820-821, 1166 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 133, 134, 137, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 352, 354, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст складений 14.04.2022.

Суддя: