СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/137/22
ун. № 759/7075/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши заяву представника позивача - адвоката Балицького І.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна.

Разом із позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, в якому просить суд постановити ухвалу якою накласти арешт на грошові кошти у розмірі 798 501,86 гривень, які перебувають на зберіганні на рахунку ОСОБА_3 (рахунок № НОМЕР_1 ), також заборонити іншим особам вчиняти дії щодо грошових коштів, у розмірі 798 501,86 гривень, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 . Заява мотивована тим, предметом позову є повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у розмірі 798 501,86 гривень, які 12.11.2019 року в приміщенні філії АТ`ОЩАДБАНК» 10026/0084, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Олексіївська, 13-б, були передані позивачем відповідачу та зараховані на депозитний гривневий рахунок ОСОБА_3 (рахунок № НОМЕР_1 ) а тому, з метою забезпечення виконання рішення у справі, просить суд накласти арешт на грошові кошти до вирішення питання по суті.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши додатки до неї, доходить наступного.

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам, які містяться у Главі 10 Розділу І ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

За вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За положеннями ч. 8 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Із доданих до заяви про забезпечення позову доказів убачається, що вищезазначені грошові кошти були отримані позивачем за заявою на видачу готівки № (# 11 від 12 листопада 2019 року) у приміщенні відділення АТ «ОЩАДБАНК» 10026/0084 (вул. Олексіївська, 13-б) була здійснена операція з повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 529 607,90 гривень згідно договору № 1 від 12 листопада 2018 року, а також за заявою на видачу готівки № (# 11 від 12 листопада 2019 року) у приміщенні відділення АТ «ОЩАДБАНК» 10026/0084 (вул. Олексіївська, 13-б) була здійснена операція з повернення ОСОБА_1 коштів у розмірі 10 970,33 доларів США (що еквівалентно 268 893,96 гривень) згідно договору № 1 від 12 листопада 2018 року.

У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. ст. 76, 77 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом заявленого позову є повернення майна набутого без достатньої правової підстави, а саме коштів, які відповідач отримала після смерті ОСОБА_3 .

Убачається, що заявником в обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накласти арешт на грошові кошти, не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, у зв`язку з чим суд не дійшов висновку про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а отже будь-які підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Бальцького І.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Горбенко