Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2874/21 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 8 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Коломієць О.С.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №283/2874/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Ярмоленко В.В. у м. Малині,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила виділити в натурі належну їй частку домоволодіння загальною площею 92,0 кв.м., житловою - 37,2 кв.м житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що згідно договору дарування частки житлового будинку від 21 лютого 2020 року, посвідченого державним нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Іваненко О.М., їй належить 1/2 частка житлового будинку з відповідними господарськими будівлями за АДРЕСА_1 . Вказує, що на підставі вказаного договору 21.02.2020 їй було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Зазначає, що інша 1/2 частина будинку зареєстрована за ОСОБА_2 . Вказує, що понад 8 місяців тому ОСОБА_2 померла. Стверджує, що жодними даними щодо того, чи прийняв хтось після смерті ОСОБА_2 спадщини, вона не обізнана. Враховуючи викладене, просить задовольнити її позов в повному обсязі.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження по даній цивільній справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи. Вказує, що суд першої інстанції повинен був направляти запити нотаріусу з метою перевірки наявності спадкової справи після відкриття провадження. Зазначає, що суд першої інстанції позбавив її можливості заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним у випадку встановлення спадкоємців. Вважає, що у даному випадку, суд першої інстанції вийшов за межі обставин, які встановлюються судом на підставі ст.ст. 185-186 ЦПК України. Враховуючи викладене, просить ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , яка на момент пред`явлення позову вже померла, а діючим законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду є померлою та правоздатність якої відповідно до вимог ч.4 ст.25 ЦК України припинена, тому у відкритті провадження по справі відмовлено.

З наведеними висновками суду першої інстанції колегія апеляційного суду погоджується в повній мірі, як такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У справі, яка розглядається, судом першої інстанції встановлено, що в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 про виділення частки в натурі та визнання на неї права власності.

У порядку досудової підготовки справи на виконання вимог статті 187 ЦПК України, здійснено запит до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Н.С. про надання інформації щодо спадкової справи, відкритої до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Відповідно до копії спадкової справи №100/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 10 грудня 2020 року.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з частиною четвертою статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Виходячи з положень частини першої статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 251 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, суд зобов`язаний зупинити провадження до залучення до участі у справі правонаступника.

Таким чином, з наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак помер після відкриття провадження у цивільній справі.

Тобто правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства, є порушенням прав, свобод та інтересів третіх осіб.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки відповідач помер до відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим його процесуальна правоздатність припинилась.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, що, відповідно, є підставою для його скасування, з огляду на викладене, є безпідставними.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлена у справі ухвала є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді