КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року

справа № 760/28792/20

провадження № 22-ц/824/1911/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Коробенка С.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

- зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у здійсненні права власності щодо укладання договору найму житла - квартири АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 65000 гривень.

Вимоги мотивовані тим, що вона, ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа - підприємець, є власником квартири АДРЕСА_1 , яку здає в оплачувану оренду (найм).

Відповідач, як зазначає позивач, проживає в цьому ж будинку в квартирі АДРЕСА_2 та чинить їй систематичні перешкоди у здійсненні права власності щодо передачі квартири в оренду.

Чинення перешкод полягає в чіпляннях, погрозах, залякуваннях наймачів житла, створення несприятливих умов для проживання наймачів шляхом стукання в двері, пошкодження вхідних дверей до квартири. Відповідач вчиняє сварки, скандали, чіпляється та ображає осіб, які мають укласти договір, погрожує створити нестерпні умови для подальшого проживання. Внаслідок таких дій потенційні наймачі відмовляються укладати з позивачем договір оренди.

Крім того, як вказує ОСОБА_1 , насильницькі дії ОСОБА_2 вчиняє і щодо неї, у зв`язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів, якими на сьогодні розслідується кримінальне провадження за ч.1 ст. 125 КК України.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26.05.2016 р. в справі №760/5095/16-ц, як зазначає ОСОБА_1 , вже були задоволені її аналогічні вимоги до ОСОБА_2 , зобов`язано його не чинити перешкоди, стягнуто матеріальну та моральну шкоду. Однак, зазначене рішення не виконане. Відповідач продовжує свої протиправні дії по відношенню до орендарів та потенційних орендарів, у зв`язку з чим вона протягом тривалого часу позбавлена джерела доходу у вигляді орендної плати за квартиру.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем надано належні докази на підтвердження факту перешкоджання ОСОБА_2 в укладенні ОСОБА_1 договору оренди квартири, а саме: витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, звернення до правоохоронних органів.

Вказує, що судом першої інстанції не викликано свідка - попереднього наймача квартири ОСОБА_3 .

Зазначає, що відповідач чинить перешкоди позивачу щодо передачі квартири в найм, зокрема: вчиняє сварки, ображає осіб, які мають намір укласти договір оренди та погрожує їм створити нестерпні умови для подальшого проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , має статус фізичної особи-підприємця та займається здаванням в оренду (найм) своєї квартири третім особам.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тобто проживає в тому ж будинку, в якому позивач має у власності квартиру, яку здає в оренду.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2016 року в справі №760/5095/16 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання не чинити перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 щодо укладання договору найму (оренди) житла - квартири АДРЕСА_1 . Крім того, з відповідача стягнуто в порядку відшкодування матеріальну шкоду 5000 гривень та моральну шкоду - 1000 гривень.

В даній справі позивачем заявлена вимога про зобов`язання відповідача не чинити їй перешкод у здійсненні права власності щодо укладання договору найму житла - квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод в укладанні договору найму житла - квартири.

З матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2019 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір найму житлового приміщення строком до 21 січня 2020 року (а.с. 14).

22 січня 2020 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено повторний договір найму квартири строком до 22 січня 2021 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що на початку 2019 року уклав із позивачем ОСОБА_1 договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком до січня 2020 року, який потім продовжив ще на строк 1 рік. Однак, у зв`язку із некомфортним проживанням, що проявлялось у неодноразових погрозах відповідача - ОСОБА_2 , змушений був достроково розірвати договір найму та переїхати до іншого житла.

Отже, з пояснень свідка та наявних матеріалів справи слідує, що відповідач сприяв розірванню укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору найму житла. Однак, обставин, які б свідчили про перешкоджання відповідачем в укладенні позивачем відповідного правочину не встановлено.

Посилання апелянта на витяги з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, в яких зафіксовано факт відкриття кримінальних проваджень щодо вчинення відповідачем правопорушень відносно позивача та її майна, звернення до правоохоронних органів не є належними доказами на підтвердження позовних вимог. Вказані докази свідчать про наявність неприязних відносин між сторонами та про можливі вчинення відповідачем кримінальних правопорушень. Крім того, позивач зверталась із відповідними заяви 25.06.2020 року, 07.09.2020 року, 13.10.2020 року, тобто в період вже укладеного договору найму квартири.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач чинить перешкоди позивачу щодо передачі квартири в найм не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується із висновком суду про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення протиправності дій відповідача щодо перешкоджання укладенню договорів найму, відтак задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді