Справа № 481/171/22
Провадж.№ 2-з/481/3/2022
УХВАЛА

про забезпечення позову

"14" лютого 2022 р. м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ціпивко І.І. з участю секретаря судового засідання Асмолової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

суть питання, що вирішується ухвалою

позивач ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис виконавчий напис № 13046 вчинений 19.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів в сумі 5577,40 грн.

Одночасно з позовом ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 254899 від 30.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 покликався на те, що будь-якого договору не укладала, жодних повідомлень про суму боргу та письмової вимоги про необхідність її погашення чи повідомлень про вчинення нотаріусом виконавчого напису від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватного нотаріуса він не отримувала.

Оскільки нею заявлено позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вважає, що з урахуванням наявності спору щодо правомірності виконавчого документа, на підставі якого застосовується стягнення з її доходів, у разі задоволення позовних вимог застосований захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів з її доходів та усуне перешкоди в користуванні її майном, а тому просить заяву задовольнити.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням положень ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову не викликались, у зв`язку з чим фіксація судового засідання не здійснювалась відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна та Новобузький відділ ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Оглядом матеріалів справи № 481/71/22, провадження № 2/481/136/2022 встановлено, що на підставі виконавчого напису № 13046 вчиненого 19.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів в сумі 5577,40 грн., відкрито виконавче провадженням ВП № 68470170, в межах якого стягнуто з боржника суму грошових коштів в розмірі 5577,40, що містяться на відкритих рахунках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року в справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вказана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

На підставі відомостей, викладених у позовній заяві, та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про наявність реального спору між сторонами. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є виконавчий напис № 13046 від 19.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів в сумі 5577,40 грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, між сторонами дійсно існує спір, позивач заперечує факт безспірності заборгованості, зокрема, як наявності самої заборгованості, так і правомірності стягнення з нього відповідно її розміру у зв`язку з відсутністю письмової вимоги про усунення порушень, нотаріально посвідченого кредитного договору, що, на думку позивача, істотно порушує її права.

А тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що дійсно невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулася, а тому слід вжити заходів для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про обрання способу забезпечення позову, суд враховує наступні обставини.

З матеріалів позову вбачається, що 03.02.2022 старшим державним виконавцем Новобузького відділу ДВС у Баштанському районі Миколаївської області Піскуном В.В. відкрито виконавче провадженням ВП № 68470170, в межах якого 09.12.2021 стягнуто з боржника 5577,40 грн.

Пункт 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову в забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Виснвоки суду

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 13046 від 19.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів в сумі 5577,40 грн., оскільки такий буде належним, співмірним та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист порушених прав позивача.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову в суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 13046 від 19.12.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" грошових коштів в сумі 5577,40 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали про забезпечення позову направити Новобузькому відділу ДВС в Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для негайного виконання.

Ухвала може бути оскарження до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала складена та підписана суддею 14.02.2022 року.

Суддя І.І.Ціпивко