ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/5475/21
Провадження № 22-ц/821/776/22
категорія: 304000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Тараненко Мирослав Олександрович

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тараненко Мирослава Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання дій протиправними.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в уточненій редакції від 20.09.2021р., яка прийнята судом) до ПАТ «Черкасиобленерго» про визнання дій протиправними. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між сторонами укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №339151 від 02.06.2020р.

27.08.2021р. з невідомих причин було відключено розподіл (постачання) електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 . На усні зверненні диспетчер повідомив про необхідність вирішення питання з директором Черкаського РЕМ. Отже, з 27.08.2021р. позивача було обезточено.

Позивач вважає, що відповідачем грубо та незаконно порушені його права та його сім`я поставлена в край незручне становище. Крім того, відповідачем жодним чином не було повідомлено позивача про відключення (припинення) постачання електроенергії; відповідач не надсилав позивачу будь-яких попереджень щодо припинення електроенергії 27.08.2021р.; жодних перевірок чи складання актів про порушення 27.08.2021р. на території домоволодіння позивача не було.

Таким чином, просить суд визнати протиправними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо припинення розподілу (постачання) електричної енергії домоволодіння ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду 1 інстанції мотивовано тим, що обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб захисту прав не є належним, оскільки задоволення таких вимог не може призвести до реального захисту або відновлення порушеного (якщо порушене) права позивача. Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Тараненко Мирослав Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом 1 інстанції не досліджено обставин справи, не надано оцінку доказів, не досліджено правовідносини, що у сукупності свідчить про не дотримання вимог ст. 263 ЦПК України та невідповідність ч.1 ст. 2 ЦПК України, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та визнати протиправними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо припинення 27.08.2021 розподілу (постачання) електричної енергії домоволодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Тараненко Мирослава Олександровича мотивована тим, що такий спосіб захисту як визнання протиправними дії ПАТ «Черкасиобленерго» щодо припинення 27.08.2021 розподілу (постачання) електричної енергії домоволодіння ОСОБА_1 не суперечить закону та договору. Позивач використав право на судовий захист з метою поновлення порушеного права, припинення дій та визнання таких дій незаконними, недопущення аналогічних дій в майбутньому. Вважає, що вказані правовідносини мають певну специфіку щодо захисту порушеного права, оскільки способи, визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України в даному випадку не мають ефективної можливості для їх реалізації, в міру нормативно-правового регулювання правовідносин в сфері енергетики та з огляду на монопольне становище відповідача. При цьому, відновлення становища позивача, яке існувало до порушення його прав могло бути можливим лише після оцінки законності щодо припинення розподілу електричної енергії. Вказує, що для належного способу захисту права позивача на розподіл електричної енергії відповідно до договору із відповідачем необхідним є оскаржити подію, яка порушила таке право позивача. При цьому, в контексті даної справи, порушення цивільних прав проявилась у неналежному виконанні умов зобов`язання (ст. 610 ЦК України). Вимога про поновлення розподілу не ставилася з метою процесуальної економії. Стверджує, що місцевий суд мав з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність порушеного права чи інтересу та можливість його захисту в обраний спосіб, або зазначивши можливий спосіб захисту для позивача.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

05 травня 2022 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Тараненко Мирослава Олександровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання дій протиправними.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 травня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Супровідним листом № 711/5475/21/6474/202 від 06 травня 2022 року матеріали цивільної справи № 711/5475/21 витребувано із суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

11 травня 2022 року матеріали цивільної справи № 711/5475/21 отримано Черкаським апеляційним судом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 07 червня 2022 року справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021р. є власником домоволодіння, що по АДРЕСА_1 .

Між сторонами укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №339151 від 02.06.2020р. за вказаною адресою, з відповідними додатками. Крім того, 02.04.2020р. між сторонами укладено договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №452-02/18-20.

Згідно протоколу №311 від 26.08.2021р. з результатів вимірів показників якості електроенергії та спів становлення їх з вимогами ДСТУ ЕN 50160:2014 за час проведення вимірювань випливає, що якість електроенергії по зміненню номінальної напруги - не задовільна, напруга по фазах А,В,С завищена. Внаслідок чого, 26.08.2021р. складено акт про порушення, в якому засвідчено факт зниження показників якості електроенергії в генеруючих установках вказаного домоволодіння.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Тараненко Мирослава Олександровича не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4)інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст. 12 ЦК).

Як передбачено ст. 13 ЦК, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, визнання суб`єктивного права - застосовується тоді, коли наявність в особи визначеного суб`єктивного права піддається сумніву або оспорюється, заперечується, або є реальна загроза таких дій; визнання правочину недійсним - являє собою окремий випадок реалізації такого способу захисту, як відновлення становища, що існувало до порушення права, тому що збігається з ним у правовій сутності; припинення дії, яка порушує право - застосовується в разі потреби припинити порушення права особи в майбутньому, тобто усунути перешкоди для здійснення права, створювані порушником, а також якщо порушення саме по собі не позбавляє особу суб`єктивного права, але заважає їй нормально його реалізувати; відновлення становища, яке існувало до порушення - застосовується в тих випадках, коли порушене право в результаті правопорушення не припиняє свого існування і може бути реально відновлене шляхом усунення наслідків правопорушення; примусове виконання обов`язку в натурі - застосовується тоді, коли внаслідок існуючих між сторонами цивільних правовідносин зобов`язана особа повинна була передати визначену річ або виконати обов`язок особисто (по зобов`язаннях, де особистість боржника має істотне значення); зміна або припинення правовідношення - застосовуються в тих випадках, коли правовідношення внаслідок вимог закону змінилося або припинилося, коли одна зі сторін систематично не виконує свої обов`язки, а також як санкція за недозволену поведінку; відшкодування збитків та інші способи залагодження матеріальної шкоди - застосовуються як у договірних, так і в позадоговірних відносинах при невиконанні (неналежному виконанні) зобов`язань або заподіянні шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди - застосовується при необхідності відшкодування (грішми, іншим майном або іншим способом) за фізичний біль і страждання, моральні страждання, приниження честі, гідності, ділової репутації внаслідок порушення прав особи; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Перелік способів захисту, визначених у ст. 16 ЦК, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Особа, право якої порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Іноді спосіб захисту порушеного права та інтересу прямо визначений спеціальним законом, який регулює певне цивільне правовідношення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, в: - недотриманні сторонами в момент вчинення правочину вимог закону (ст. 215 ЦК); - поширення про особу недостовірної інформації (ст. 277 ЦК); - розкриття таємниці про стан здоров`я особи (ст. 286 ЦК); - піддання фізичної особи катуванню, жорстокому або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню (ст. 289 ЦК); - неповага до гідності та честі особи (ст. 297 ЦК); протиправне позбавлення права власності чи його обмеження (ст. 321 ЦК); - безпідставне заволодіння особою майном іншої особи-власника (ст. 387 ЦК); - створення власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК); неправомірне використання твору без згоди автора (ст. 443 ЦК); - невиконання чи неналежне виконання умов зобов`язання (ст. 610 ЦК); - безпідставна одностороння відмова від договору (ст. 651 ЦК); - продаж товару неналежної якості (ст. 678 ЦК); - втрата (нестача) чи пошкодження речі (ст. 951 ЦК); - спричинення фізичній чи юридичній особі майнової чи немайнової (моральної) шкоди (ст. ст. 1166 - 1167 ЦК).

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Водночас тут відсутнє звернення інших осіб до юрисдикційних органів про відсутність у особи цивільного права. Таким випадком може бути невизнання нотаріусом дійсності на цього стороною правовстановлюючого документа при укладенні договору.

Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Якщо таким органом є суд, то особа, чиє право оспорюється, може вимагати його визнання шляхом звернення із зустрічним позовом.

Визначеними ст. 3 ЦК загальними засадами цивільного законодавства, яким мають відповідати як цивільні права, так і цивільні інтереси, є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що позивач ОСОБА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.08.2021р. є власником домоволодіння, що по АДРЕСА_1 .

Між сторонами укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №339151 від 02.06.2020р. за вказаною адресою, з відповідними додатками. Крім того, 02.04.2020р. між сторонами укладено договір про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №452-02/18-20.

Згідно протоколу №311 від 26.08.2021р. з результатів вимірів показників якості електроенергії та спів становлення їх з вимогами ДСТУ ЕN 50160:2014 за час проведення вимірювань випливає, що якість електроенергії по зміненню номінальної напруги - не задовільна, напруга по фазах А,В,С завищена. Внаслідок чого, 26.08.2021р. складено акт про порушення, в якому засвідчено факт зниження показників якості електроенергії в генеруючих установках вказаного домоволодіння.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Під судовим захистом прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права; обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Таким чином, що стосується позовних вимог про визнання дій ПАТ «Черкасиобленерго» протиправними щодо припинення розподілу (постачання) електроенергії домоволодіння позивача, яке мало місце 27.08.2021р., то, як на думку суду, такий спосіб захисту прав та інтересів особи не може бути застосований. Обраний позивачем ОСОБА_1 як спосіб захисту прав, - не є належним, оскільки задоволення таких вимог не може призвести до реального захисту або відновлення порушеного (якщо порушене) права позивача.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Щодо клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Тараненко Мирослава Олександровича про стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки рішення суду 1інстанції залишено без змін, тому підстав щодо задоволення вищевказаного клопотання колегія суддів правових підстав не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тараненко Мирослава Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про визнання дій протиправними, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний тест постанови виготовлено 29 червня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко