Справа №173/2340/21
Провадження №2/173/129/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

при секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: позивача ОСОБА_1

Представника позивача - адвоката Якименка А.Г.

представника відповідача адвоката - Романовської Т.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхівцевська міська рада Дніпропетровської області про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

10.11.2021 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1 , з позовом визначення місця проживання малолітньої дитини до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхівцевська міська рада Дніпропетровської області. 26.11.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

29.11.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 31.01.2022 року.

31.01.2022 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 05.04.2022 року.

05.04.2022 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 22.06.2022 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

22.06.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю, ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі

В період шлюбу в них народи вся син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вона створила всі умови для свого сина, його навчання, проживання, виховання. Документи, що підтверджують факт, що її місце проживання є таким, що більше відповідає інтересам дитини та є звичним для нього середовищем додаються до матеріалів справи.

На підставі чого просить визначити місце проживання сина разом з нею, що й стало підставою звернення до суду.

В судому засіданні позивач пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Давши пояснення за підставами, фактично викладеними в позовній заяві.

Представник позивача пояснив, що нормами СК України встановлено, що місце проживання дитини визначається з матір`ю або з батьком, а не за конкретною адресою. Дитина проживає з його довірителькою, яка створила всі умови для проживання дитини, тому визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме інтересам дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала проти визначення місця проживання разом з матір`ю, але вважає, що потрібно вказати конкретну адресу де бути проживати дитина. Оскільки позивачка штучно перешкоджає спілкуванню її довірителю бачитись з дитиною, тому може змінювати адресу та переховувати дитину, чим порушуватиме права її довірителя.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи,свідків, заслухавши думку дитини, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2014 року, який був зареєстрований шлюб у Заводському районному у місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 460.

В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2020 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду.

Після розірвання шлюбу син сторін залишився проживати разом з позивачкою , що сторонами також не заперечується.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд виходить з наступного .

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України - Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України - Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.1.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» - Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Принцип статті 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, Так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

З наданих суду доказів встановлено, що позивач у справі забезпечена житлом .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 28.09.2021 року у будинку позивача створені всі умови для належного проживання, навчання та виховання малолітньої дитини. в дитини є окрема кімната в якій є все необхідне для проживання і розвитку. Мати займається вихованням та розвитком дитини.

Згідно рішення виконавчого комітету Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 20.10.2021 року висновку затверджений висновок служби у справах дітей Верхівцевської міської ради від 29.09.2021 про підтвердження місяця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , тобто визнано за доцільне визнати місце проживання малолітньої - дитини разом з матір`ю.

Враховуючи всі вищенаведені обставини, а також той факт, що відповідач не заперечує проти визначення місця проживання малолітнього сина спільно з позивачкою, суд приходить до в висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що дитина на даний час проживає з матір`ю, яка піклується про її виховання, навчання та розвиток. Тому зміна місця проживання дитини без достатніх на та підстав матиме наслідком зміну способу життя, до якого звикла дитина та негативно впливатиме на психіку дитини.

Доводи представника відповідача щодо визначення в рішенні суду конкретної адреси, за якою буде проживати позивачка разом з дитиною суд вважає безпідставними, оскільки кожній особі гарантована свобода пересування, тому позивачка має можливість вільно змінювати місце свого проживання. А всі інші доводи є несуттєвими для даного спору, оскільки батько має право на спілкування з дитиною і визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє батька на спілкування з дитиною навіть при зміні матір`ю свого та дитини місця проживання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору, оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позові вимоги за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Верхівцевська міська рада Дніпропетровської області, юридична адреса: 51660 вул. Центральна, 75 м. Верхівцеве Кам`янського району Дніпропетровської області, код , про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 908.00 грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті с удового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 30.06.2022 року.

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 30.06.2022 року

Дата набрання законної сили: 02.08.2022 року.