Житомирський апеляційний суд
Справа №274/3974/21 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 44 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 274/3974/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Вдовиченко Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому зазначила, що 16 березня 2017 року о 19 годині 40 хвилин на 27 км. пікету № 10 залізничного перегону «Бердичів-Шепетівка» Південно-Західної залізниці, внаслідок наїзду вантажного потягу № 3154 загинув її чоловік ОСОБА_5 .

16 березня 2017 року за фактом настання цієї події відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000411 та розпочато досудове розслідування.

30 травня 2017 року постановою слідчого Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області закрито кримінальне провадження.

Позивачка також зазначає, що в ході досудового розслідування було проведено судово - медичну експертизу, відповідно до якої встановлено, що отримані ОСОБА_5 тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з його смертю.

ОСОБА_1 вказує, що смерть чоловіка для неї та дітей є незворотною втратою, що спричинило сильні душевні та моральних страждання, які продовжуються до теперішнього часу. Втрата чоловіка зруйнувала важливий життєвий зв`язок, вона залишилася сама з трьома дітьми і їй необхідно самостійно забезпечувати своє існування та існування своїх дітей.

Враховуючи вищезазначене, позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь та на користь неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 500 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 75 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнуто з відповідача на користь держави 2128 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі АТ « Українська залізниця», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи. Так, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом не взято до уваги факт перебування загиблого у стані алкогольного сп`яніння, що сприяло створенню небезпеки для потерпілого, підтвердженням чого є висновок експерта. Таким чином, на думку відповідача, смерть ОСОБА_5 сталася з його вини, зокрема, внаслідок недотримання ним Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Так, матеріали кримінального провадження свідчать про наявність вини в діях потерпілого ОСОБА_5 та їх причинного зв`язку із завданою шкодою.

Звертає також увагу на те, що суд не надав належної оцінки показам свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили ту обставину, що бачили людину, яка йшла між першою та другою колією, спиною до потяга. Останні відразу подали звуковий сигнал, але людина не відреагувала, після чого застосували екстрене гальмування, проте уникнути наїзду не вдалося. Відтак, на думку відповідача, смерть ОСОБА_5 настала винятково з вини потерпілого.

Крім того, АТ "Українська залізниця" зазначає, що поза увагою суду залишилась недоведеність позивачем факту спричинення моральної шкоди, що виражене у ненаданні суду належних доказів на обґрунтування заявленої вимоги, та, зокрема, розміру відшкодування.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 березня 2017 року о 19 годині 40 хвилин на ділянці залізничної дороги 27 км. пікету № 10 залізничного перегону «Бердичів-Шепетівка» Південно-Західної залізниці, стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув чоловік позивачки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказаний електровоз серії ВЛ80к № 444 перебуває на балансі виробничого підрозділу "Локомотивне депо Козятин" регіональної філії " Південно - Західна залізниця" Акціонерного товариства « Укрзалізниця».

Постановою старшого слідчого Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області Сероветніка Я.Р. від 30 травня 2017 року кримінальне провадження № 0000411 від 17 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка надала копію довідки про причину смерті № 269 від 17 березня 2017 року, відповідно до якої причиною смерті ОСОБА_5 є травма із залученням декількох ділянок тіла.

Також ОСОБА_1 надані, копії :

свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 05.06.2004 року про те, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_5 ;

свідоцтв про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

довідки про доходи № 01 від 12.04.2021 року згідно з якою ОСОБА_5 працював в ТОВ " Верховина" на посаді радіомонтера приймальних телевізійних антен та загальна сума його доходу за період з березня 2016 року по лютий 2017 року становила 31087 грн. 36 коп.;

довідки від 13.07.2016 року № 195, виданої Управлінням у справах сім"ї, молоді та спорту, про те, що сім"я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в якій виховується 3 дітей, перебуває на обліку багатодітних сімей м. Бердичева;

довідки від 31.05.2021 року за № 62, виданої ДНЗ № 27 " Мальва" м. Бердичева, про те, що ОСОБА_4 , з 26.10.2018 року відвідувала даний дошкільний навчальний заклад;

довідки від 18.05.2021 року № 01-10/144, виданої НВК " Школа - гімназія - ліцей " № 10 проте, що ОСОБА_3 , навчається в даному НВК;

Згідно копії висновку експерта № 62 від 31.05.2017 року судом встановлено, що при судово - токсилогічному дослідженні крові трупа виявлено етиловий спирт у концентрації 2,38 %, що при житті викликають алкогольне сп"яніння середнього ступеня.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухово- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела ( водій, машиніст, оператор та ін.).

Згідно з частиною 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ними своїх трудових ( службових) обов`язків.

Аналіз глави 82 ЦК України свідчить, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Тобто, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки при виконанні особою трудових обов`язків, відшкодовується власником ( володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Судом встановлено, що електровоз серії ВЛ80к №444 перебуває на балансі виробничого підрозділу « Локомотивне депо Козятин» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ « Укрзалізниця». Машиніст цього потягу ОСОБА_6 , який керував ним при наїзді на ОСОБА_5 , працює у виробничому підрозділі локомотивне депо « Шепетівка» регіональної філії « Південно-Західна залізниця».

Отже, АТ « Українська залізниця» має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Частиною 5 статті 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події ( пункт 1 частини 1 статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату ( наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого ( а в разі вини особи, яка завдала шкоди,- також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом ( частина 2 статті 1193 ЦК України).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою у кожному конкретному випадку має вирішуватися з урахуванням фактичних обставин справи ( характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Належним чином дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач має нести відповідальність за моральну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини.

Відповідачем не доведено наявність підстав для звільнення його від відповідальності у зв`язку із тим, що шкоду завдано внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

У свою чергу, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд взяв до уваги ту обставину, що факт смертельного травмування ОСОБА_8 стався внаслідок його грубої необережності, а саме порушення ним пунктів 2.2, 2.3, 2.6 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54, а також пункту 3 Правил поведінки громадян на залізничному транспорті, які затверджені постановою КМУ №903 від 10 листопада 1995 року.

Окрім того, суд звернув увагу на ту обставину, що на момент смерті ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши вищезазначені обставини, суд застосував положення частини 2 статті 1193 ЦК України та обгрунтовано визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

При вирішенні даного спору суд врахував вищезазначені положення цивільного законодавства й, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, визначив розмір моральної шкоди, яку слід відшкодувати на користь позивачки та її малолітніх дітей.

Судом врахована та обставина, що моральна шкода завдана смертю чоловіка та батька дітей, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачки та її доньок душевні страждання й для них є неможливим відновлення становище, яке існувало до смерті ОСОБА_5 .

Таким чином, суд встановив дійсні обставини справи на підставі наявних доказів та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду, який вірно застосував вимоги матеріального права та дотримався положень цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: