Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/256/22

Провадження № 2/126/350/2022

"27" червня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Бершадська міська рада Вінницької області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з даним позовом до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Бершадська міська рада Вінницької області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, в якому просять визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовують тим, що їм на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

04.02.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, після чого вони однією сім`єю проживали в даному будинку та за згодою ОСОБА_1 , відповідач був в ньому зареєстрований.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19.10.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідач ОСОБА_3 з вересня 2020 року не проживає в житловому будинку позивачів, не сплачує комунальні платежі, не приймає жодної участі у вихованні та утриманні дітей, а також в утриманні самого будинку. Фактично він не являється членом їхньої сім`ї. Сторони не ведуть спільне господарство та не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків.

Факт реєстрації відповідача в належному позивачам будинку порушує їхнє право на вільне розпорядження і користування майном.

Вони неодноразово просили відповідача виписатись добровільно з належному їм будинку, але він ніяким чином не реагує на їхні прохання, ігноруючи такі вимоги.

Вважають, що відповідач втратив право користування належним їм будинком у зв`язку з тривалою, понад один рік, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації.

Оскільки відповідач не бажає добровільно оформити зняття з реєстрації місця проживання в їхньому будинку, тому вони як власники житла, вимушені звернутися до суду з цією позовною заявою, оскільки відповідач створює їм перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження їхнім майном.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не явилися.

Представник позивачів - адвокат Ткач І.І. надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просив слухати у її відсутність та відсутність позивачів.

Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання не явився, про місце та час розгляду справи був повідомленим. Ні відзиву, ні жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

Представник третьої особи Бершадської міської ради Вінницької області - міський голова Віталій Драган в судове засідання не явився, надала заяву, в якій позовні вимоги визнає, справу просив слухати у його відсутність.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, виданим Виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради на підставі рішення виконкому Великокиріївської сільської ради від 16.05.2002 за № 13.

04.02.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, після чого вони однією сім`єю проживали в даному будинку та за згодою позивача ОСОБА_1 , відповідач був в ньому зареєстрований.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 19.10.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією рішення.

Позивачі вказують, що відповідач не проживає в належному їм будинку з вересня 2020 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає і взагалі, їхнім життям не цікавиться. Дане твердження також підтверджується довідкою виданою Великокиріївським старостинським округом Бершадської міської ради Вінницької області за № 885 від 29.11.2021.

Відповідач не бажає добровільно оформити зняття з реєстрації місця проживання в будинку позивачів, тому вони як власники житла, вимушені звернутися до суду, ОСОБА_3 створює позивачам перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження їхнім майном.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. У той же час, умови збереження житла за цивільним законодавством визначаються строками встановленими за згодою сторін, абсолютне право власності на житло не обмежується ні строками, ні територією.

Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може биту безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.»

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз. 2 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом заняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення право власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичною особою померлою».

Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що оскільки факт відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації понад 1 рік встановлено, а визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням має для позивачів, як власників житла важливе юридичне значення, позов слід задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Виходячи із вказаного, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Бершадська міська рада Вінницької області про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 та на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 992 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь