Постанова

Іменем України

21 червня 2022 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/5698/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О.В., Кравець В.А.,

за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 січня 2022 року

у справі №369/9560/20 Києво-Святошинського районного суду Київської області

за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

06 грудня 2021 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Позивачка, посилаючись на те, що у зв`язку з розглядом заяви відповідача про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, вона понесла витрати на правничу допомогу в сумі 4 999,00 грн, просила ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат за результатами ухваленого судового рішення від 30.11.2021.

11 січня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у сумі 4 999,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що додаткове рішення є незаконним та необґрунтованим, постановлено з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що питання щодо розподілу судових витрат судом першої інстанції вирішено за заявою про ухвалення додаткового рішення, поданою вже після закінчення розгляду справи. Також судом не враховано, що до закінчення судових дебатів ОСОБА_2 не було зроблено відповідної заяви про те, що нею понесено судові витрати на правничу допомогу, про що будуть подані докази у строк визначений законом.

Вважав, що таке свідчить про порушення судом першої інстанції ч. 8 ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що розмір витрат, яка сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має підтверджуватися доказами, за умови що про такі докази було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів.

За вказаних обставин просив скасувати додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.01.2022 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у стягненні судових витрат на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивачка ОСОБА_2 , належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивачки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, позивачка просила покласти судові витрати на правничу допомогу, понесені нею під час розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, на ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

Частиною 2 статті 134 ЦПК України визначено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого судового збору.

В абзацах 1, 2 частини 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2021 ОСОБА_1 звернувся до суд із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Розгляд заяви було призначено на 24.11.2021, про що повідомлено учасників справи (том 2, а.с. 114-115).

В день судового засідання - 24.11.2021 представник ОСОБА_2 - адвокат Дейнегін С.М. подав заяву про відкладення судового засідання (том 2, а.с. 164-169).

Також, 24.11.2021 адвокат Дейнегін С.М., діючи в інтересах ОСОБА_2 , подав заперечення на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами (том 2, а.с. 170-173).

24 листопада 2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву 30.11.2021. В судовому засіданні 30.11.2021 постановлено ухвалу про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, до закінчення судових дебатів, у вказаних вище заяві про відкладення судового засідання та в письмових запереченнях не було заявлено про те, що буде подано докази на підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу під час розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Також, ОСОБА_2 особисто або її представник, до закінчення судових дебатів, не зверталися до суду із заявою про те, що понесено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом заяви, та буде подано докази на підтвердження понесення таких витрат.

З наведеного слідує, що ОСОБА_2 , у відповідності до вимог абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, не було зроблено заяву про те, що нею буде подано докази про понесені судові витрати на правничу допомогу під час розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Оскільки ОСОБА_2 не виконано вимоги абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

Таким чином, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального права та необґрунтовано поклав на ОСОБА_1 судові витрати, понесені ОСОБА_2 за послуги з правничої допомоги.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в силу ст. 376 ЦПК України, додаткове рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Додаткове рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 січня 2022 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 23 червня 2022 року.

Головуючий О.Ф. Мазурик

Судді О.В. Желепа

В.А. Кравець