Єдиний унікальний номер справи № 487/4457/18
Провадження № 22-ц/812/7/22
№ 22-ц/812/243/22
Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегія суддів судової палати в цивільних справах суду в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи,переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Куценко Ю.О. та ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Татаріновим В.П. рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене 01 грудня 2021 року, у приміщенні того ж суду, під головуванням судді Сухаревич З.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обслуговуючий кооператив «Леваневець», про визнання права власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_4 , Обслуговуючий кооператив «Леваневець», Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про усунення перешкод в користуванні майном,

у с т а н о в и в :

10 липня 2018 року ОСОБА_2 пред`явив до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОК «Леваневець», зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

08 серпня 2007 року його троюрідний брат ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу придбав у власність гараж АДРЕСА_1 , загальною площею 29,7 кв.м., з кам`яним підвалом площею 6,9 кв.м., загальною вартістю 26 609 гривень.

У 2014 році ОСОБА_6 передав позивачу вказаний гараж у повне володіння та користування.

В подальшому, зі згоди брата, позивач перебудував гараж, збільшивши його площу та добудував другий поверх.

27 вересня 2014 року ОСОБА_2 було прийнято до членів ОК «Леваневець».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, проте за його життя реєстрації зміни площі гаражу здійснено не було.

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_6 , а відповідач ОСОБА_6 є колишньою дружиною ОСОБА_6 , з якою останній перебував у шлюбі на момент придбання спірного гаражу.

Згідно рішення суду від 30 листопада 2017 року, за колишньою дружиною було визнано право власності на Ѕ частку спірного гаражу.

Також зазначає, що до перебудови гараж складався: з гаражу літ.А загальною площею 29,7 кв.м та підвалу літ.Апд загальною площею 6,9 кв.м, інвентаризаційною вартістю 14741, 00 грн..

Внаслідок створення позивачем нової речі, гараж набув наступні технічні та вартісні показники: гараж літ.А-2 загальною площею 81,4 кв.м; підвал літ Апд загальною площею 6,90 кв.м; інвентаризаційна вартість 186 265 гривень.

Посилаючись на викладені обставини, після уточнення позовної заяви, позивач кінцево просив визнати за ним право власності на гараж № НОМЕР_1 (літ.А-2 загальною площею 81,4 м2; підвал літ Апд загальною площею 6,90 м2 ) по АДРЕСА_2 .

17 липня 2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва заяву позивача про забезпечення позову задоволено та постановлено накласти арешт на гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 .

08 серпня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_6 , яка також діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_4 , ОК «Леваневець» про усунення перешкод в користуванні гаражем АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні вказаним гаражем та надання комплекту ключів від гаражу.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який був колишнім чоловіком ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_3 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2017 року за ОСОБА_6 визнано право власності на Ѕ частку гаражу АДРЕСА_1 , як на майно, яке було набуте під час шлюбу.

Після смерті ОСОБА_6 вона в інтересах доньки ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Наразі ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді ј частини гаражу АДРЕСА_1 . Ще ј частину вказаного гаражу прийняла у спадщину друга дочка померлого ОСОБА_5 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 до теперішнього часу користується вказаним гаражем, здійснює ним перешкоди у користуванні гаражем, відмовляється допустити їх у гараж та надати ключі від нього, просили усунути перешкоди в користуванні гаражем АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні вказаним гаражем та надання комплекту ключів від гаражу.

Крім того, просила відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , оскільки надані позивачем за первісним позовом документи (декларація про початок будівельних робіт, декларація про готовність об`єкту до експлуатації) свідчать про те, що будівництво було здійснено в листопаді 2016 року, вже після смерті власника гаражу ОСОБА_6 , а тому фактично не могло бути здійснено за його згодою.

Ухвалою Заводського районного суду мм. Миколаєва від 09 серпня 2018 року зустрічна позовна заява ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_5 , Обслуговуючий кооператив «Леваневець» про усунення перешкод в користуванні майном, прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадженні з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , яка діє від свого іменем та від імені своєї доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє від імені своєї доньки ОСОБА_5 , третя особа Обслуговуючий кооператив «Леваневців» про визнання права власності.

Наступними ухвалами Заводського районного суду м. Миколаєва 21 березня 2019 року та від 11 липня 2019 року по справі були призначені судова будівельно-технічна експертиза та повторна судова будівельно-технічна експертиза.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за їх безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні майном - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у користуванні гаражем АДРЕСА_1 та передати комплект ключів від вказаного гаражу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 17 липня 2018 року.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_6 , діючи через свого представника адвоката Куценко Ю.О. та ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Татарінова В.П., окремо один від одного подали апеляційні скарги.

ОСОБА_2 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначив, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства, оскільки перебудований ним гараж, є фактично новоствореним майном і саме він є його власником, а, відповідно, є підстави для визнання його таким, і, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою його позовні вимоги задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_6 залишити без задоволення.

ОСОБА_6 , оскаржуючи рішення суду першої інстанції, просила його змінити в мотивувальній частині, щодо обставин та фактів встановлених судом, які не були предметом судового розгляду, зокрема виключивши з рішення наступні абзаци:

-«Також в судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_6 та за його згодою позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 було проведено реконструкцію гаражу АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами та показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 »;

-«Таким чином, з урахуванням досліджених письмових доказів та показів свідків, судом встановлено, що реконструкція гаражу АДРЕСА_1 була здійснена ОСОБА_2 в період часу з 2014 р. по 2016 р.»;

-«Таким чином, встановлені у справі обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 має право на відшкодування здійснених ними витрат на підставі положень статті 390 ЦК України.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Татарінов В.П. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_6 , в якому не погоджується з її доводами щодо періоду реконструкції гаражу та просив відмовити в її задоволені.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Татаріновим В.П. не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 , подану її представником адвокатом Куценко Ю.О. слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, відмовляючи у первісному позові ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що спірний гараж придбано його троюрідним братом - ОСОБА_6 і в будь-який законний спосіб придбане не перейшло до позивача, як і не виникло у нього законного права для його перебудови чи добудови, а тому, відповідно до положень цивільного законодавства, воно не стало об`єктом його права власності. Оскільки позивач ОСОБА_2 не є власником спірного гаражу, а судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його, суд вважав, що спосіб захисту прав обраний ОСОБА_2 - є неналежним.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_6 , суд виходив з того, що нею доведено належними та допустимими доказами право власності на спірний гараж, а ОСОБА_2 , який ним користується, своїми діями створює ОСОБА_6 та ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні останніми права користування та розпорядження своїм майном, тому це право позивачів підлягало захисту в обраний ними спосіб, а саме шляхом зобов`язання відповідача за зустрічним позовом не чинити позивачам перешкод у користуванні гаражем № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_2 та надати позивачам примірник ключів від вказаного гаражу.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами та правовідносинами, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними, крім обставин встановлених судом в мотивувальній частині судового рішення.

Так, за Конституцією України, ст. 4, 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, 2, 4, 12-13, 367 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення, в порядку позовного, наказного та окремого провадження, цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, слід зауважити, що, виходячи із загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, в порядку цивільного судочинства регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у встановлених законом випадках, органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Відмова від такого права є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Відповідно до статей 12, 78, 81, 263 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» Про судове рішення у цивільній справі - рішення суду у цивільній справі, як найважливіший акт правосуддя, покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і наповнити реальністю принцип верховенства права, повинен ухвалюватися за неухильного додержання вимог чинного процесуального законодавства про його законність і обґрунтованість.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази відповідно до вимог статей 77 - 78, ч.ч. 3-4 ст. 82, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно із статтею 81 ЦПК України, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції у повній мірі відповідає виписаному.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 08 серпня 2007 року, за договором купівлі-продажу, троюрідний брат позивача за первісним позовом, ОСОБА_6 , придбав у власність гараж АДРЕСА_1 , загальною площею 29,7 кв.м., з кам`яним підвалом площею 6,9 кв.м., загальною вартістю 26 609 гривень (т.1 а.с.10).

У 2014 році ОСОБА_6 передав позивачу вказаний гараж у повне володіння та користування.

В подальшому, як зазначає позивач, зі згоди брата, він перебудував гараж, збільшивши його площу та добудував другий поверх. Проте, доказів тому, що вказана перебудова зроблена за погодженням з власником, ОСОБА_2 не надано.

27 вересня 2014 року ОСОБА_2 було прийнято до членів ОК «Леваневець».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, проте за його життя реєстрації зміни площі гаражу здійснено не було (т.1 а.с. 16).

Відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_6 , а відповідач ОСОБА_6 є колишньою дружиною ОСОБА_6 , з якою останній перебував у шлюбі на момент придбання спірного гаражу.

Згідно рішення суду від 30 листопада 2017 року, за колишньою дружиною було визнано право власності на Ѕ частку спірного гаражу (т. 1 а.с. 55-56).

Після смерті ОСОБА_6 спадщину, яка складається з Ѕ частки гаражу АДРЕСА_1 , прийняли його дочки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , які набули право власності на вказаний гараж по ј частки кожна, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04.07.2018 зареєстрованим в реєстрі за №573 та від 06.07.2018, зареєстрованим в реєстрі за №583 відповідно (т.1 а.с. 85, 87).

Виходячи з викладеного, ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є законними власниками зазначеного гаражу.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Оскільки ОСОБА_2 перешкоджає власникам у користуванні гаражем, то зазначене порушене їх право підлягало судовому захисту.

Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, надав належну оцінку доказам, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення в цій частині є законним та обґрунтованим, проте його мотивувальна частина містить встановлені обставини, які не ґрунтуються на доказах, а лише на показах свідків, з яких неможливо встановити точний період добудови гаражу, оскільки вказані свідчення містять розбіжності, що не може бути покладено в основу рішення суду, а тому абзац 32, абзац 39 та абзац 69 оскаржуваного рішення слід виключити з його мотивувальної частини.

Також в судом першої інстанції встановлено, що за життя ОСОБА_6 та за його згодою позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 було проведено реконструкцію гаражу № НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 08 серпня 2007 року, копії витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, копії технічного паспорту на гараж станом на 30 липня 2007 року, спірний гараж № НОМЕР_1 зазначений на плані літ.А має загальну площу 29,7 кв.м, та має підвал кам`яний літ.Апд, загальною площею 6,9 кв.м. (т.1 а.с.10, 13, 14-15)

Як вбачається з технічного паспорту на гараж № НОМЕР_1 ОК «Леваневець», виготовленого станом на 05 вересня 2016 року на замовлення ОСОБА_2 , гараж літ. А-2 має загальну площу 88,3 кв.м, з яких перший поверх загальною площею 41,6 кв.м, другий поверх загальною площею 39,8 кв.м, підвал загальною площею 6,9 кв.м, самочинно збудовано: по літ.А-2 Збільшено по площі забудови на 13,6 кв.м, загальна площа збільшена на 11,9 кв.м, Надбудова другого поверху площа забудови 50,7 кв.м, загальна площа 39,8 кв.м (т.1 а.с.35-38).

Згідно висновків експертиз, проведених за ухвалою суду, №127 від 22 лютого 2019 року та №19-887/888/889 від 27 вересня 2019 року, підтверджується здійснення реконструкції гаражу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 в період з 2007 по 16 грудня 2016 року, шляхом збільшення розмірів в плані та надбудови другого поверху(т.2 а.с.13-38, 100-112).

Відповідно до договору підряду від 15 травня 2014 року, замовником якого є ОСОБА_2 , укладений з підрядником ОСОБА_8 договір про реконструкцію спірного гаражу № НОМЕР_1 зі збільшенням геометричних розмірів та надбудовою другого поверху, підрядник зобов`язався розпочати виконання робіт протягом тижня з моменту укладання договору та виконати роботу протягом одного року, вартість та витрати по виконанню робіт визначаються згідно домовленістю сторін та оплачуються замовником у строки визначені сторонами, вид розрахунків готівковий (т.2 а.с. 125).

Зазначене ОСОБА_8 підтвердив і у суді першої інстанції.

Також ОСОБА_2 зазначає, що до перебудови гараж складався: з гаражу літ.А загальною площею 29,7 кв.м та підвалу літ.Апд загальною площею 6,9 кв.м, інвентаризаційною вартістю 14 741 гривень.

Внаслідок створення ним фактично нової речі, гараж набув наступні технічні та вартісні показники: гараж літ.А-2 загальною площею 81,4 кв.м; підвал літ Апд загальною площею 6,90 кв.м; інвентаризаційна вартість 186 265 гривень.

У зв`язку з цим, вважає що він має право на визнання за ним права власності на гараж № НОМЕР_1 (літ.А-2 загальною площею 81,4 м2; підвал літ Апд загальною площею 6,90 м2 ) по АДРЕСА_2

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При цьому одним із способів виникнення права власності є специфікація або переробка, що означає створення нової речі шляхом переробки матеріалу, що належить іншій особі, а не тій, яка створила нову річ. Визначальною ознакою тут є не сам факт створення нової речі, а те, що нова річ створюється в результаті праці однієї особи з матеріалів, що належать іншій особі.

Так, відповідно до частини першої статті 332 ЦК України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ.

Водночас, за частиною другою зазначеної статті особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на нову річ і зобов`язана відшкодувати власникові матеріалу його вартість.

Отже, виникнення права власності на таку річ залежить від добросовісності чи недобросовісності специфікатора, тобто особи, яка використала чужий матеріал для створення нової речі.

Проте, вказані ОСОБА_2 підстави, не ґрунтуються на законі, оскільки добудова гаражу була здійснена з власної ініціативи та без письмового погодження чи дозволу власників та як наслідок не тягне за собою виникнення права власності.

Будь яких доказів законних підстав набуття ним будь якого, права власності чи іншого майнового права на гараж, не надано, хоча за законом то є його обов`язком.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з викладеним, первісний позов не міг бути задоволений, що вірно і констатував суд першої інстанції.

За такого, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції з підстав наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , оскільки ним обрано не правильний спосіб захисту.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2 , щодо фактичних обставин справи були предметом оцінки у суді першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, у значній мірі зводяться до переоцінки доказів.

Що ж до висновків суду щодо обставин, зазначених в мотивувальній частині вказаними останніми, то їх слід виключити з рішення, задовольнивши скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Куценко Ю.О., оскільки названі обставини не були предметом судового дослідження, а сам суд не міг з власної ініціативи вийти за межі позовних вимог, оскільки в майбутньому вони могли тягнути певні правові наслідки, негативні для відповідачів

Відповідно до ч.4 ст. 376 ЦПК України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого, в частині вирішення первісного позову по даній справі, і відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 375, 376, 381-382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником адвокатом Татаріновим В.П. на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Куценко Ю.О.- задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року:

абзац 32 «Також в судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_6 та за його згодою позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 було проведено реконструкцію гаражу № НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_3 . Вказані обставини підтверджені в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами та показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 »;

абзац 39 «Таким чином, з урахуванням досліджених письмових доказів та показів свідків, судом встановлено, що реконструкція гаражу АДРЕСА_1 була здійснена ОСОБА_2 в період часу з 2014 р. по 2016 р.»;

абзац 69 «Таким чином, з урахуванням досліджених письмових доказів та показів свідків, судом встановлено, що реконструкція гаражу № НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 була здійснена ОСОБА_2 в період часу з 2014 р. по 2016 р.».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 057 гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: П.П.Лисенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

_________________________________________________

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.