КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Андрієнко А.М., Вербова І.М.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 13.07.2012.

Подану заяву обґрунтовано тим, що протягом останніх років сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті привело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому просила поданий позов задовольнити (а.с. 1-4).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.11.2020 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 13.07.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 371 від 13.07.2012 (а.с. 29).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити з причин передчасності. Вказує, що ним не було отримано ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження, він не був повідомлений про наявність справи в суді, а відтак, не мав можливості надати відзив на поданий позов та свої заперечення щодо розірвання шлюбу. Крім того, судом не було надано часу учасникам справи для примирення (а.с. 36-42).

08.11.2021 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, оцінив надані докази та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, тому дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін носить формальний характер, а тому позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач посилалася на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13.07.2012.

Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, з підставі того, що з січня 2019 року стосунки між позивачем та відповідачем стали напруженими, вони перестали проживати разом, вести спільне господарство та спілкуватись.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.09.2020 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощенного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 24).

Разом з тим, варто зазначити, що на офіційному сайті Солом`янського районного суду м. Києва було розміщено оголошення наступного змісту: «У зв`язку з обмеженим фінансовим забезпеченням на поточні потребу судів у 2020 році, в тому числі поштовими марками, у Солом`янському районному суді м. Києва склалась критична ситуація щодо своєчасного здійснення відправки поштової кореспонденції та станом на 01.06.2020 відправка поштової кореспонденції суду фактично припинена». Зазначена інформація була підтверджена листом Територіального управління ДСА в м. Києві від 02.06.2020 № 1-1247/21.

Тому, копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження було надано представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_5 під розписку для відправки відповідачу (а.с. 26).

Згідно зворотного повідомлення від 07.10.2020, вищезазначене поштове відправлення було отримано не встановленою уповноваженою особою 05.10.2020 (а.с. 28).

При цьому, ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, зазначає, що у період з 13.06.2020 по 01.07.2020, а також з 16.09.2020 по 01.11.2020 проходив медичне, психологічне лікування та відновлення в медичному центрі «Наркологічна клініка «ПАЛЬМІРА», тому фізично не міг отримати зазначену кореспонденцію.

Отже, відповідач не був обізнаний про наявність спору в суді, суд розглянув справу в одне засідання та постановив судове рішення на підставі заяви позивача про ухвалення рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд першої інстанції постановив оскаржуване рішення без належного повідомлення відповідача по справі, що є порушенням норм процесуального права, а саме ч. 2 ст. 43 ЦПК України, та у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

При вирішенні справи по суті, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано 13.07.2012 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 371.

У сторін є двоє малолітніх дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, від 09.04.2014, актовий запис № 1118 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві, від 24.07.2019, актовий запис № 3216.

23.06.2020 сторони уклали між собою договір визначення місця проживання дітей, сплату аліментів на дітей та участь батьків у їх вихованні.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньої сім`ї. Суперечності, що виникали між ними, привели до її розпаду.

Під час звернення до суду з позовною заявою та у відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що рішення про розірвання шлюбу нею прийнято остаточно та виважено, змінювати його не має наміру. Примирення, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливим, всі можливості для відновлення шлюбних відносин вже вичерпані, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам і буде мати лише негативні наслідки, тому просила суд не надавати строк на примирення, передбачений ст. 111 СК України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, у частині 1 якої визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Аналізуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Твердження відповідача про можливість відновлення шлюбних стосунків відхиляється апеляційним судом, як такі що не підтверджуються належними та допустимими доказами, крім того, саме позивач категорично заперечує можливість відновлення стосунків із апелянтом і веденні спільного господарства. Інші доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях відповідача, що суперечить ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

За таких обставин, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оскільки примушування позивача до шлюбних відносин суперечить нормам цивільного законодавства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2020 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 13 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 371 розірвати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді А.М. Андрієнко

І.М. Вербова