Справа № 333/3971/21
Провадження № 2/333/413/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., представника відповідача: Смілка В. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним цивільним позовом, який обґрунтовує наступним.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою якій

встановлено статус інваліда війни ІІ групи. 27.09.2016 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії.

27.10.2016 року позивач звернувся до Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (на той час - Запорізький обласний військовий комісаріат) із заявою про направлення його документів до комісії Міністерства оборони України з метою можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Протокольним рішенням комісії Міністерства оборони України позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

28.09.2017 року на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2017 року у справі № 333/257/17 була призначена і виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням групи інвалідності.

17.02.2021 року позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про нарахування та виплату інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми по виплаті одноразової грошової допомоги.

Станом на сьогоднішній день, жодної відповіді Міністерства оборони України позивач не отримав.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд:

- стягнути з Міністерства оборони України () на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) 8009,00 грн. (вісім тисяч дев`ять) 3% річних та 38310,63 грн. (тридцять вісім тисяч триста десять) інфляційних втрат.

- стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1

витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч).

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Ярошенко А.Г. від 15.06.2021 р. відкрито провадження за даним позовом та призначений розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно розпорядження № 319-к від 31.10.21 року щодо призначення автоматизованого розподілу судових справ у зв?язку з прийняттям 19.10.2021 року Вищою радою правосуддя рішення № 2085/0/15-21 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя у відставку, враховуючи рішення зборів суддів від 26.10.2021 року № 10/1, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи за № 333/3971/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Наумової І.Й.

Ухвалою судді Наумової І.Й. від 05.11.2021 р. дана справа прийнята в провадження судді.

До початку розгляду справи по суті, представником відповідача заявлене клопотання про закриття провадження у цій справі, оскільки дані позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений. Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив закрити провадження у справі з підстав, зазначених у клопотанні.

Суд, вислухав пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню щ наступних підстав.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року по справі №760/13227/19 викладені наступні правові висновки.

За змістом частини третьої статті 11 та частини першої статті 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Законодавець у частині першій статті 509 ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Цивільне зобов`язання передбачає наявність обов`язку боржника відносно кредитора, якому кореспондується право кредитора вимагати у боржника виконання відповідного обов`язку, і таке зобов`язання в силу частин другої та третьої статті 11 ЦК України може виникати на підставі договорів та інших правочинів, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства тощо.

Частиною другою статті 4 ЦК України передбачено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Загальні підходи до визначення змісту порушення зобов`язань містяться в статті 610 ЦК України, а саме відповідно до якої порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора при цьому згідно із частиною другою статті 625 ЦК України виникає кореспондуюче право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення сплати основного боргу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, дійшла до висновку про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги, а поєднання цих вимог у одній справі не є обов`язковим.

Відтак, ураховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених нею грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Аналогічно й у справі, що розглядається, спір за вимогами, що заявлені з підстав положень статті 625 ЦК України та з причин затримання Міністерством Оборони України виплат, також належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тобто у порядку, за яким Одеський окружний адміністративний суд розглядав основний спір в межах адміністративної справи № 510/1854/17.

До аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2021 року при розгляді справи № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20).

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2017 р. по справі №333/257/17, позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України задоволені та зобов`язано Міністерство оборони України () здійснити нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, внаслідок поранення, отриманого під час виконання ним обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 у розмірі 290 000 грн.

Позивач звернувся, в межах цієї цивільної справи, до суду з позовними вимогами про стягнення на його користь з Міністерства оборони 3% річних та інфляційних втрат за затримку виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи.

З огляду на вищевказане, враховуючи акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України зобов`язань, суд приходить до висновку, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за затримку виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із настанням інвалідності ІІ групи, належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тобто у порядку, за яким Дніпропетровський апеляційного адміністративного суду розглядав основний спір в межах адміністративної справи № №333/257/17.

Таким чином, встановлено, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, провадження по цій справі підлягає закриттю.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 255, 260, 253-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача - задовольнити.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України про стягнення 3% річних та інфляційних збитків за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги, - закрити.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що розгляд заявлених ним позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання, через суд першої інстанції, апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення даної ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 27.06.2022 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й. Наумова