Дата документу 14.02.2022 Справа № 310/6676/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/6676/21 Головуючий у 1 інстанції Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/807/450/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 2507705 про надання споживчого кредиту від 11.06.2020 р,

В С Т А Н О В И ЛА:

У липні 2021 року ТОВ «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 2507705 про надання споживчого кредиту від 11.06.2020 р.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.06.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 2507705 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт Товариства або Мобільний додаток.

Згідно Кредитного Договору позивачем надано відповідачу кошти в сумі 6350 грн. на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Грошові кошти позивачем було перераховано на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , відкритий в Райффайзен Банк Аваль, який вказано відповідачем особисто в заяві на отримання Кредиту.

Переказ коштів здійснено відповідно до укладеного з Товариством договору та підтверджується копією Інформаційної довідки платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4892-ВП від 15.07.2021 р.

Згідно кредитного договору, сторони погодили істотні умови договору, а саме строк договору - 30 днів, знижену процентну ставку кредиту 1,81 % в день від суми кредиту та стандартну процентну ставку - 1,90 % в день від суми кредиту.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами кредитного договору та здійснив перерахунок коштів на вказані відповідачем в заявці реквізити банківської картки, однак відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 19.07.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 19947,32 грн., а саме: - 6350 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 13597,32 грн. - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, нарахування процентів здійснено відповідно до п.1.5.2 Договору.

Просило суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 2507705 про надання споживчого кредиту від 11.06.2020 р. у сумі 19947 грн. 32 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за Договором №2507705 про надання споживчого кредиту споживчого кредиту від 11.06.2020 в сумі 19947,32 грн. 32 коп. що складається з: заборгованості кредитом в сумі 6350 грн.., заборгованості по відсоткам в сумі 13597грн. 32коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив проти доводів апелянта, посилаючись на особливий порядок оформлення кредитного договору в електронній формі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та таким, що не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсоткам за період користування кредитними коштами.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що кредитний договір укладено не було. Зазначене твердження спростовується судовою колегією, оскільки підписання електронного договору електронним цифровим підписом у встановленому законодавством порядку вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом першої інстанції встановлено, 11.06.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №2507705 про надання споживчого кредиту (далі Договір) через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток (а.с.8-10).

Згідно із п.1.3 Договору, Товариство надає споживачу грошові кошти в загальній сумі 6350 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Пунктом 1.4 Договору передбачено, що кредит видається строком на 30 днів. Відповідно до п.п.1.5.1, знижена процентна ставка становить 1,81% в день від суми кредиту межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4. цього Договору. Стандартна процента ставка становить 1,90% в день від суми кредиту у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у п.п 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.14.6 цього договору та у межах періоду прострочення , але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Згідно п. 1.7 Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 660,63% річних за зниженою ставкою, 695, 40 річних за стандартною ставкою. Орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою ставкою складає 9788, 53 грн., за стандартною ставкою 9969, 50 грн.

Пунктом 9.6 Договору передбачено, що цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства, зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Згідно графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту №2507705 від 11.06.2020 р., дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 11.07.2020 р., сума кредиту складає 6350 гривень, сума нарахованих процентів: 3438,53 гривень. Разом до оплати: 9788,53 гривень (а.с.11).

З інформаційної довідки від ТОВ ФК «Вей Фор Пей» №4892-ВП від 15.07.2021 вбачається, що відповідно до договору ВП-200417-1 від 20.04.2017 за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснено успішний переказ коштів на картки клієнтів, 11.06.2020 проведено платіж на суму 6350гривень , маска картки НОМЕР_1 (а.с.29).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту перерахування на банківський рахунок відповідача, ОСОБА_1 (номер картки НОМЕР_1 ) кредитних коштів в розмірі 6350 (шість тисяч триста п`ятдесят) гривень на підставі договору №2507705 від 11.06.2020 року.

Оскільки сума зазначених грошових коштів була перерахована на підставі прийняття умов кредитування відповідачем, підтвердженим є факт укладання договору, що спростовує доводи апелянта щодо заперечення проти підписання спірного договору.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції вірно визначився з їх характером та нормами права, що їх регулюють.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Особливістю спірних правовідносин у даній справі є укладання договору про надання споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. З урахуванням даної обставини, застосуванню підлягають наступні положення законодавства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Статтею 6 вказаного Закону передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Порядок укладення електронного договору передбачений ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень даної статті, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону).

Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» визначено, що електронний цифровий підпис це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Колегія суддів погоджується із доводами ТОВ «Авентус Україна», викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, щодо погодження споживача ОСОБА_1 із умовами кредитування шляхом підписання електронним цифровим підписом умов договору із подальшим отриманням грошових коштів, відповідно до даного договору.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо необізнаності з умовами кредитування. Твердження апелянта не спростовують висновків суду, не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції, на підставі чого відхиляються судовою колегією.

Судом першої інстанції встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за спірним договором кредитодавцем виконано своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості перед ТОВ «Авентус Україна», так само як і не довела відсутність самої заборгованості.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на наведене вбачається, що судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: