Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2447/21 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М.
Категорія 10 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 285/2447/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинне будівництво, за апеляційною ОСОБА_2 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Коцюби О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що вони та відповідачі набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м. та житловою 29,1 кв.м. У 2011 році ними здійснено добудову до вказаної квартири, площа якої становить 35,5 кв.м.

27 жовтня 2020 року між ними укладено угоду про виділ в натурі належної їм частки у цьому житловому приміщенні. Проте, при внесенні інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно площа здійсненої прибудови не була врахована. Оскільки нотаріус відмовився вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з урахуванням прибудови, вони звернулися до державного реєстратора виконкому Новоград-Волинської міської ради, однак отримали відмову у проведенні такої реєстрації.

Таким чином, з метою захисту права власності вони змушені звернутися до суду.

Враховуючи вищезазначене, просили визнати за ними право власності на добудову до квартири АДРЕСА_2 , по Ѕ частині за кожною.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про те, що з метою прийняття добудови в експлуатацію вона зобов`язана була звернутися до компетентних органів. Таке твердження здійснене з надмірними формалізмом у трактуванні законодавства.

Звертає увагу на ту обставину, що згідно з пунктом 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ №461 від 13 квітня 2011 року, передбачена можливість визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони набули у спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,6 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м. Дана квартира розташована на земельній ділянці площею 0,1000 га ( кадастровий номер :03:000:1032), яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачам належить право власності на ј частину цієї земельної ділянки, за кожною.

Наявний в матеріалах справи технічний паспорт містить інформацію про те, що у 2011 році до вказаного житлового приміщення здійснено прибудову з ганком.

27 жовтня 2020 року між сторонами укладено договір про поділ в натурі вказаного житлового приміщення, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено в натурі Ѕ частину даної квартири, яка складається з: кімнати 3-4, кімнати 3-5, житловою площею 29,1 кв.м., загальною площею 29,1 кв.м., що становить квартиру АДРЕСА_3 .

Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Лінкевичем Б.А. 28 жовтня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за №1175.

Обґрнутовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду висновок начальника управління головного архітектора міста Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 22 березня 2021 року за №7, у якому зазначено, що побудована прибудова до квартири АДРЕСА_4 розміщена у відповідності до містобудівних вимог та може використовуватися за призначенням.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з вимогами п.5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13 квітня 2011 року №466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою та подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

За правилами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати права та законні інтереси інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з підстав, не заборонених законом.

Частиною 1 ст. 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

При цьому, слід враховувати наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу на початок будівельних робіт, належним чином затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Прибудова до вказаного житлового будинку здійснена без належного дозволу на виконання будівельних робіт, без проекту та погодження з відповідними службами, а відтак, вказане приміщення є самочинним будівництвом.

В матеріалах справи відсутні докази звернення позивачів до компетентних органів з метою вирішення питання щодо прийняття даного об`єкта в експлуатацію.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: