Єдиний номер справи 490/8429/21
Провадження 22-ц812/550/22 Головуючий по 1 інстанції Саламатін О.В.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2022р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання Калашник А.О.,

за участі: позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєві від 24 листопада 2021р.

за заявою ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі №2-4-1382/2003 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановила:

У жовтні 2021р. ОСОБА_2 звернулася із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Заявниця вказувала, що 12 травня 2003р. Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до неї про стягнення 13375 грн. боргу та 154 грн. судових витрат.

23 червня 2003р. Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2-4-1382 для примусового виконання вказаного рішення на підставі якого було відкрито виконавче провадження №13699202 в межах якого державним виконавцем 13 липня 2009р. зареєстровано обтяження №8960114 щодо її майна.

Посилаючись на те, що матеріали цивільної справи знищені, а виконавче провадження завершено 21 жовтня 2011р. і теж знищено, а наявність нескасованого обтяження порушує її права на вільне розпорядження власністю, заявниця просила про задоволення її заяви.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєві від 24 листопада 2021р. у задоволені заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на незаконність ухвали суду, порушила питання про її скасування.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Зі змісту ст.158 ЦПК слідує, що суд може скасувати заходи забезпечення позову, які були вжиті судом під час розгляду цивільної справи з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ст.447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021р. у цивільній №717/12136/18 (провадження №61-4726сво19), у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом У11 ЦПК. Інші особи, які є власниками майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Сам по собі факт завершення виконавчого провадження в рамках якого заявник мав статус боржника не змінює характер правовідносин.

Такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст.ст.42,48,175,447 ЦПК (постанови Верховного Суду від 18.12.2019р. в справі № 740/3240/18, від 16.03.2020р. в справі №137/1649/17).

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2003р. з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу накладено арешт на належну останній квартиру АДРЕСА_1 .

12.05.2003р. місцевим Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення по цивільній справі №2-4-1382/2003 про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 зі стягненням 13375 грн. боргу та 154 грн. судових витрат.

23 червня 2003р. Центральним районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист №2-4-1382 для примусового виконання вказаного рішення від 12.05.2003р. на підставі якого було відкрито виконавче провадження №13699202 в межах якого державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ 13 липня 2009р. винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника.

21 жовтня 2011р. виконавче провадження №13699202 завершено на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону «Про виконавче провадження».

Згідно пояснень ОСОБА_1 борг ОСОБА_2 за ухваленим на її користь судовим рішенням не повернула.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.03.2019р. заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову було задоволено.

Припинено обтяження у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , накладеного ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва 04 квітня 2003р.

З`ясувавши, що вжиті судом заходи забезпечення позову при розгляді цивільної справи №2-4-1382/2003 у вигляді арешту на квартиру були скасовані судом, а інших заходів забезпечення позову судом не застосовувалось, а обтяження на майно боржника до Державного реєстру було зареєстровано на підставі постанови державного виконавця, то суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст.158 ЦПК для задоволення заяви.

Висновок суду про необхідність пред`явлення позову з метою подальшого вирішення питання щодо зняття обтяження не впливає на правильність вирішення даної справи, а заявниці в такому разі слід врахувати правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021р. у цивільній №717/12136/18 (провадження №61-4726сво19).

Оскільки суд постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєві від 24 листопада 2021р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 29 червня 2022р.

Головуючий: Судді: