Справа № 175/2975/20-ц
Провадження № 2/175/772/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Сайгак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцева Тетяна Миколаївна про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та на частку майна в порядку спадкування за законом та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцева Тетяна Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцева Тетяна Миколаївна про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та на частку майна в порядку спадкування за законом в якому просила суд винести рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на частку спільного сумісного майна подружжя, а саме 1/2 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А-1, з прибудовами літ. а, а1, загальною площею 58,4кв.м., житловою 32,5кв.м., навісу літ. а2, вбиральні літ. Б, літнього душу літ. В, сараїв літ. Г, Д, З, Л, гаражу літ. Е, погрібу під гаражем пг, навісу літ. Ж, літньої кухні літ. М, вольєру літ. Н, хвіртки №1, воріт №2,3,4, огорожі №5, замощення І; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,25га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) - за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:002:0003); 1/2 частку земельної ділянки площею 0,15га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № :03:002:0004 та визнати за нею, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/8 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А-1, з прибудовами літ. а, а1, загальною площею 58,4кв.м., житловою 32,5кв.м., навісу літ. а2, вбиральні літ. Б, літнього душу літ. В, сараїв літ. Г, Д, З, Л, гаражу літ. Е, погрібу під гаражем пг, навісу літ. Ж, літньої кухні літ. М, вольєру літ. Н, хвіртки №1, воріт №2,3,4, огорожі №5, замощення І; 3/8 частки земельної ділянки площею 0,25га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) - за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № :03:002:0003; 3/8 частки земельної ділянки площею 0,15га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий № :03:002:0004.

В лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцева Тетяна Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом в якому просила суд винести рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 літ А-1, з прибудовами а, а1, загальною площею 58,4 кв.м., житловою 32,5 кв.м., Б - вбиральня, В - літній душ, Г, Д, З, Л - сараї, Е - гараж, пг- погрібу під гаражем, Ж- навіс, М - літня кухня, Н- вольєр, № 1- хвіртка, № 2,3,4 - ворота, №5 огорожа, І- замощення, в порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:002:0003, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер :03:002:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити; зустрічний позов визнала частково.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_5 підтримала зустрічні позовні вимоги, первісний позов визнала частково.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцева Т.М. надала заяву про розгляд справи у її відсутність(а.с.97).

Вислухавши сторони , вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що 23 серпня 1980 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6 , про що видано відповідне свідоцтво про укладення шлюбу(Т.1а.с.11). Від зазначеного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Т.1а.с.9) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.1а.с.9).

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_8 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 25 листопада 1988 року придбав житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (Т.1а.с.21).

Рішенням 26 сесії 6 скликання Орджонікідзевської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 10 грудня 2014 року передано ОСОБА_8 безкоштовно у приватну власність земельні ділянки: площею 0,2500 га (кадастровий номер :03:002:0003) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд(присадибна ділянка) та площею 0,1500 га (кадастровий номер :03:002:0004) для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1а.с.26) про що видано відповідні свідоцтва про право власності(Т.1а.с.175,177).

Також у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася донька ОСОБА_2 про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 27 лютого 2002 року(Т.1а.с.117).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (Т.1а.с.10) та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

14 липня 2017 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1а.с.135).

01 серпня 2017 року до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевої Т.М. також звернулася ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.1а.с.152). Цього ж дня, а саме 01 серпня 2017 року іншими спадкоємцями, а саме ОСОБА_7 (дочкою померлого ОСОБА_8 ) та ОСОБА_8 (сином померлого ОСОБА_8 ) було подано нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь дружини померлого(їх матері) ОСОБА_1 (т.1 а.с.162).

22 квітня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцевою Т.М. було винесено постанову про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, оскільки виходячи з рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя на будинок та приватизовані земельні ділянки, вважається, що будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а земельні ділянки- приватна власність спадкоємця, тому видати свідоцтва про право на спадщину та свідоцтво про право на частку у спільній сумісній власності подружжя неможливо без зазначення розміру відповідної частки(Т.1а.с.227).

У зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду з зазначеним позовом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Відповідно до о ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника чи членам його сім`ї.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до положення ст. 40 ЗК України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. (п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України).

Статтею 89 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а)подружжя; б)членів фермерського господарства,якщо інше не передбачено угодою між ними; в)співвласників жилого будинку; г)співвласників багатоквартирного будинку. Володіння,користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом . Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Як визначено п.5 ч.1 ст. 57 СК України, земельна ділянка набута дружиною, чоловіком за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Такі самі норми містяться в ст. 120 Земельного Кодексу України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ відповідно до положень статей 81, 116 ЗК (2768-14) окрема земельна ділянка,одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації,є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя,оскільки йдеться не про майно,нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю" № 1702-VI від 05.11.2009, були внесені зміни і до ст. 120 ЗК України, частина 1 якої передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Вказані норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Тобто земельна ділянка отримана шляхом приватизації ОСОБА_3 площею 0,25 га, кадастровий № :03:002:0003 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) за загальним принципом цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою є спільним сумісним майном ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння та вищевказану земельну ділянку підлягають задоволенню.

Щодо земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :03:002:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства суд зазначає, що вказана земельна ділянка отримана ОСОБА_8 шляхом приватизації та не складає цілісного об`єкту разом з земельною ділянкою площею 0,25 га, кадастровий № :03:002:0003 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка), тобто вказана земельна ділянка не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, що унеможливлює задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за нею 1/2 частки вказаної земельної ділянки, як спільного сумісного майна. Доказів, що земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий № :03:002:0003 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) та земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :03:002:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства складають цілісний об`єкт стороною позивача не надано.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними.

Оскільки діти спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 написали відповідні заяви про відмову від спадкування на користь дружини померлого ОСОБА_1 (загальна частка у спадковому майні 3/8), та судом визначено, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить: 1/2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) - за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:002:0003, так позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8 в частині визнання за нею 1/8 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню. Також суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання 1/4 земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :03:002:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки зазначене майно було отримано ОСОБА_8 в порядку приватизації земельної ділянки з державного фонду.

Позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/4 земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) - за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:002:0003 підлягають частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що 7/8 часток вказаної земельної ділянки належать ОСОБА_1 (3/8 часток в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 та 1/2 частки на праві спільної сумісної власності подружжя), тобто за ОСОБА_2 можливо визнати 1/8 частку вищевказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково та вони є співмірними, то суд приходить до висновку про залишення позовних вимог за кожним із позивачем відповідно.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 365, 368, 372, 377, 1217, 1218, 1261, 1268, 1278 ЦК України, ст.ст. 40, 81, 89, 120 ЗК України, ст.ст. 57, 70 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Кудрявцева Тетяна Миколаївна про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та на частку майна в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на 1/2, як частку спільного сумісного майна подружжя та 3/8 частки, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в цілому складає 7/8 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А-1, з прибудовами літ. а, а1, загальною площею 58,4 кв.м., житловою 32,5 кв.м., навісу літ. а2, вбиральні літ. Б, літнього душу літ. В, сараїв літ. Г, Д, З, Л, гаражу літ. Е, погрібу під гаражем пг, навісу літ. Ж, літньої кухні літ. М, вольєру літ. Н, хвіртки №1, воріт № 2, 3, 4, огорожі №5, замощення.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на Ѕ, як частку спільного сумісного майна подружжя та 3/8 частки, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в цілому складає 7/8 часток земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка) - за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:002:0003).

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на 3/4 частки, як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельної ділянки площею 0,15 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:002:0004.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/8 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 літ А-1, з прибудовами а, аі, загальною площею 58,4 кв.м., житловою 32,5 кв.м., Б - вбиральня, В - літній душ, Г, Д, З, Л - сараї, Е - гараж, пг- погрібу під гаражем, Ж- навіс, М - літня кухня, Н- вольєр, № 1- хвіртка, №№ 2,3,4 -ворота, №5 огорожа, І- замощення, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/8 частку земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:002:0003, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер :03:002:0004, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Озерянська Ж.М.