ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1142/16-ц

Провадження № 22-ц/4820/465/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю: прокурора Веселовської О.П., представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №677/1142/16-ц за позовом Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави до Красилівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2021 року (суддя Вознюк Р.В.).

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року заступник керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Яворовецької сільської ради Красилівського району, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням 33 сесії Яворовецької сільської ради 6 скликання №27 від 21.05.2015 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки» надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована в межах с. Слобідка-Красилівська Красилівського району.

Рішенням 33 сесії Яворовецької сільської ради 6 скликання №24 від 21.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 розміром 0,50 га для ведення особистого селянського господарства та передано її безоплатно у приватну власність.

Вказує, що на підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 22.10.2015 на земельну ділянку, площею 0,50 га, кадастровий номер :02:003:0192.

Вважає, що рішення Яворовецької сільської ради Красилівського району №24 від 21.09.2015 прийняте з порушенням вимог чинного законодавства.

Згідно з інформацією Хмельницького обласного управління водних ресурсів №721 від 30.05.2016, в межах с. Слобідка-Красилівська Красилівського району протікає струмок без назви, який є лівою притокою річки Бужок (басейн річки Південний Буг). Надання земель прибережної захисної смуги уздовж потічка, що протікає в межах с. Слобідка - Красилівська Красилівського району в приватну власність законодавством не передбачено.

Зазначає, що згідно з актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №52/01 від 23.11.2015, складеного державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Хмельницькій області Дашевським В.В., спірна земельна ділянка № НОМЕР_2 кадастровий номер :02:003:0192 загальною площею 0,50 га належить ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що земельна ділянка (кадастровий номер :02:003:0192) розташована в межах прибережної захисної смуги струмка, який протікає в межах с. Слобідка-Красилівська та відноситься до категорії земель водного фонду, надання її для ведення особистого селянського господарства із земель іншого призначення, без зміни у встановленому законом порядку її цільового призначення, є порушенням вимог земельного законодавства.

Посилається на те, що порушення законодавства допущено не лише органом місцевого самоврядування, а й безпосередньо ОСОБА_2 . Незаконне надання у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення відповідного позову.

Позивач звертаючись до суду, просив визнати незаконним та скасувати рішення 33 сесії Яворовецької сільської ради 6 скликання №24 від 21.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; визнати недійсним свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 на земельну ділянку кадастровиий номер :02:003:0192, площею 0,50 га, яке зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11715715 від 22.10.2015; стягнути з відповідачів на користь Прокуратури Хмельницької області судовий збір в сумі 2756 грн.

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 28.04.2021 залучено до участі у справі у якості позивача правонаступника позивача заступника керівника Старокостянтинівської місцевої прокуратури - Хмельницьку окружну прокуратуру, замінено первісного відповідача - Яворовецьку сільську раду Красилівського району Хмельницької області на її правонаступника - Красилівську міську раду Хмельницької області.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення 33 сесії Яворовецької сільської ради 6 скликання №24 від 21.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок». В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Красилівської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_2 на користь Хмельницької обласної прокуратури судові витрати по сплаті судового збору по 689 гривень з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими (відсутність у позивача права на звернення до суду за захистом права держави в особі органу - Державної екологічної інспекції). Вважає, що на момент ухвалення рішення 33 сесії Яворовецької сільської ради 6 скликання №24 від 21.09.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у Яворовецької сільської ради були відсутні правові підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки ОСОБА_2 . Крім того, апелянт вважає висновок судового експерта №445/446/18-26 від 23.10.2018 неналежним та недопустимим доказом, оскільки даний висновок встановив наявність частини струмка без назви, який є лівою притокою річки Бужок (басейн південного Бугу), який протікає через село Слобідка-Красилівська Красилівського району Хмельницької області, лише під час проведення обстеження, а не на день ухвалення оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування 21.09.2015. Також вказує, що проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги у с. Слобідка-Красилівська щодо струмка без назви не виготовлявся.

За змістом апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

Хмельницька окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2021 року залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції всебічно, об`єктивно дослідив усі обставини справи та надав їм обґрунтовану оцінку, а тому дійшов вірного висновку щодо задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Прокурор Веселовська О.П. в судовому засіданні просила залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Крім того, Красилівською міською радою до апеляційного суду подано клопотання про слухання справи у відсутності представника міської ради.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі статтею 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, суд першої інстанції виходив з того, що Яровецька сільська рада Красилівського району Хмельницької області прийняла рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 розміром 0,50 га для ведення особистого селянського господарства з порушенням вимог ст. ст. 59, 60 ЗК України та ст. ст. 85, 88, 89 ЗК України, ним порушено права та інтереси держави і територіальної громади при розпорядженні землями водного фонду.

Проте не можна повністю погодиться з таким висновком суду з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.05.2015 рішенням тридцять третьої сесії шостого скликання Яворовецької сільської ради №27 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки» надано дозвіл ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,50 га для ведення особистого селянського господарства з метою подальшої передачі безоплатно у власність, яка розташована в межах с. Слобідка-Красилівська Красилівського району (а.с.9).

21.09.2015 рішенням тридцять третьої сесії шостого скликання Яворовецької сільської ради №24 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 розміром 0,50 га для ведення особистого селянського господарства та передано її безоплатно у приватну власність (а.с.10).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_3 від 22.10.2015 на земельну ділянку площею 0,5 га, кадастровий номер :02:003:0192, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою с. Слобідка-Красилівська Красилівського району Хмельницької області (а.с.11, а.с.75).

22.10.2015 державним реєстратором Сташевською В.В. реєстраційної служби Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області зареєстровано за № 11715715 право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (а.с.11).

Згідно з інформацією, викладеною у листі №721 від 30.05.2016 Хмельницького обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України, через с. Слобідка-Красилівська Яворовецької сільської ради протікає струмок без назви, який є лівою притокою річки Бужок (басейн південного Бугу). Вказаний струмок згідно зі ст. 79 Водного кодексу України відноситься до малої річки, а згідно з ст. 5 Водного кодексу України до водного об`єкту загальнодержавного значення (а.с. 12).

Відповідно до акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №52/01 від 26.11.2015 проведено обстеження земельних ділянок, що знаходяться на території Яворовецької сільської ради в с. Слобідка-Красилівська в межах населеного пункту.

Встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :02:003:0192, загальною площею 0,5 га, яка відповідно до свідоцтва про право власності належить ОСОБА_2 - надана з порушенням законодавства, а саме вимог ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, оскільки знаходиться в прибережній захисній смузі струмка, який там протікає (а.с.13).

Згідно з ситуаційним планом на території с. Слобідка-Красилівська Красилівського району Хмельницької області зображено струмок без назви, який протікає через територію села Слобідка-Красилівська Красилівського району Хмельницької області (а.с.15-16).

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи №445/446/18-26 від 23.10.2018, 05.04.2018 року експертами встановлено наявність частини струмка без назви, який є лівою притокою річки Бужок (басейн південного Бугу), який протікає через село Слобідка-Красилівська Красилівського району Хмельницької області (надалі по тексту - струмок). Надати відповіді на решту запитань, поставлених на вирішення експерта не представилося можливим, зважаючи на відсутність відомостей про встановлення меж прибрежної захисної смуги струмка.

Висновком експерта №6213/6214/18-26 від 13.12.2019 за результатами проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи встановлено межі земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0192 відносно струмка та схематично зображено в Додатку 1 до висновку експерта.

Відстані знаходження земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0192 відносно струмка, який протікає через село Слобідка-Красилівська Красилівського району Хмельницької області зображено в Додатку 1 до висновку експерта.

Координати частини струмка по відношенню до земельної ділянки з кадастровим № :02:003:0192, площею 0,50 га, належної ОСОБА_2 , визначені та наведені в Додатку 1 до висновку експерта та описано в дослідній частині висновку.

Проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги у с. Слобідка - Красилівська Красилівського району щодо струмка без назви, який є лівою притокою річки Бужок (басейн річки Південний Буг) не виготовлявся.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про охорону земель», об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Статями 19, 20 ЗК України передбачено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема землі сільськогосподарського призначення й землі водного фонду. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України передбачено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВК України. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає: території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території - складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення.

Відповідно до статті 61 ЗК України, статті 89 ВК України, прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

Таким чином, землі, зайняті поверхневими водами, природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами й іншими водними об`єктами, та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які поширюється спеціальний порядок надання й використання.

Прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойми, на якій встановлено особливий режим.

Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону (стаття 60 ЗК України, стаття 88 ВК України). Відтак відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку № 486. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.

Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц (провадження № 14-71цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження

№ 14-364цс19).

Можливість передачі у приватну власність земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства законом не передбачена.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц міститься висновок про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна (статті 387, 388 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Повернення у комунальну власність земельної ділянки переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом земельної ділянки - належністю її до земель водного фонду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішення Яровецької сільської ради незаконним та його скасування не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача, зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, та потребуватиме додаткових засобів захисту.

Виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту позивача буде звернення до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, якщо позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав (негаторний позов).

Таким чином, суд першої інстанцій указаного до уваги не взяв, неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, не звернув уваги на те, що обраний спосіб захисту порушеного права є неефективним.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, з Хмельницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_2 , підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2067 грн грн, сплачений ним при подачі апеляційної скарги, пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правомочностей у прокурора у даній справі захищати порушені права держави в особі органу - Державної екологічної інспекції з таких підстав.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час звернення до суду) передбачено, що на прокуратуру покладаються функції, зокрема представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Отже, винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді має наслідком залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду уточнила свої висновки, зроблені в постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 16 квітня 2019 року у справах № 910/3486/18 та № 925/650/18, від 17 квітня 2019 року у справі № 923/560/18, від 18 квітня 2019 року у справі № 913/299/18, від 13 травня 2019 року у справі № 915/242/18, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 0440/6738/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

У справі, яка переглядається, прокурор зазначив підставою для представництва інтересів держави те, що Державна екологічна інспекція України не наділена повноваженнями, відповідно до Положення про державну екологічну інспекцію, щодо звернення до суду з даним позовом. Крім того, Державна екологічна інспекція України не здійснює належний державний нагляд за законністю рішень органу місцевого самоврядування.

На підтвердження зазначених обставин прокурор, надав повідомлення Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 13.06.2016 №2336/01, направлене на адресу Старокостянтинівської місцевої прокуратури Хмельницької області, у якому вказано, що до компетенції Держекоінспекції в Хмельницькій області проведення земельно-кадастрових робіт з метою перевірки можливих порушень вимог земельного та природоохоронного законодавства не відноситься, а тому інспекція змушена звернутись до прокуратури для вжиття заходів прокурорського реагування (а.с. 14 том 1).

Ураховуючи, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 05 листопада 2021 року в частині задоволення позовних вимог та в частині вирішення питання про розподіл судового збору скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог Хмельницької окружної прокуратури в інтересах держави про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з Хмельницької обласної прокуратури (місцезнаходження: провул. Військоматський, 3, м. Хмельницький, Хмельницької області, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) 2067 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 червня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай