_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/5599/22
Провадження № 2/947/1840/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

15.02.2022 року суддя Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області про зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати Одеське районне управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області повернути позивачу 6/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Суддя, дослідивши матеріали позову, приходить до висновку, що провадження по справі відкрити неможливо, а позов з усіма додатками потрібно повернути позивачу, виходячи з наступного.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

З єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 947/15704/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області про зобов`язання повернути майно.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Згідно змісту рішення підставою відмови у задоволені позову зазначено, зокрема, недоведеність позивачем що Одеське районне управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області є належним відповідачем, а також якими конкретно діями або бездіяльністю відповідача були порушенні права позивача.

Таким чином позивач звернувся до суду із позовною заявою, незважаючи на ті обставини, що розгляд справи між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав провадженням закінчено.

Вказані обставини свідчать про відсутність передумов відкриття провадження в справі за заявленими вимогами та являються підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Одночасно судом приймається до уваги те, що Одеське районне управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області не є окремою юридичною особою а є структурним підрозділом Головного управління національної поліції в Одеській області.

Крім того, як вбачається з єдиного державного реєстру судових рішень, ще раніше, 21.08.2020 року ОСОБА_1 звертався до Київського районного суду м. Одеси із позовом до про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області повернути 6/25 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої вимоги порушенням його права як єдиного законного спадкоємця ОСОБА_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року (справа № 947/23703/20) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Разом з цим, суд наголошує, що позивач вже звертався із даною позовною заявою 27.10.2021 року (справа № 947/33032/21), 10.01.2022 року (справа № 947/751/22), 13.01.2022 року (справа № 947/1483/22), 24.01.2022 року (справа № 947/3314/22), ухвалами суду позивачу було відмовлено у відкритті провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Таким чином, на думку суду дії позивача, а саме - подання численних аналогічних за змістом позовних заяв є зловживанням процесуальними правами, про що вже зазначалось в ухвалі суду від 25.01.2022 року (справа №947/3314/22)/

При подачі вказаних позовних заяв ОСОБА_1 не сплачувався судовий збір, так як він є інвалідом 2 групи.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається ( ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Згідно вимог п.4 ч.2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

У відповідності до вимог ч.3,4 ст. 44 ЦПК України якщо подання заяви визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути заяву.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У даному випадку судом встановлено, що з урахуванням наявності чисельних звернень ОСОБА_1 з повністю тотожними позовними вимогами до того самого відповідача є фактом зловживання процесуальними правами.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали ( ч.1,2 ст. 143 ЦПК України).

За змістом п.2 ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Як передбачено Законом України «Про Державний бюджет України» на 2022 рік для працездатних осіб з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум становить 2481 гривень (таким чином мінімальний розмір штрафу встановленого ст. 148 ЦПК України складає 744,3 гривень).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про необхідність, з метою припинення зловживання правами на подання тотожних завідомо безпідставних позовів, застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у мінімальному розмірі, визначеному ст. 148 ЦПК України.

Також судом роз`яснюється, що у в випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд з урахуванням конкретних обставин може стягнути у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, згідно вимог ч. 2 ст. 148 ЦПК України .

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 44,148,186,353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління національної поліції в Одеській області, про зобов`язання повернути майно.

Ухвалу невідкладно надіслати позивачеві разом із позовною заявою та додатками до неї.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету, штраф у розмірі 744 (сімсот сорок чотири) гривні 30 копійок - за зловживання процесуальними правами.

Копію ухвали суду направити для виконання до Київського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса).

Боржник: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Стягувач: Державна судова адміністрація України: (, адреса: м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Строк пред`явлення ухвали до виконання в частині стягнення штрафу становить три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Куриленко О. М.