Справа № 180/2924/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника служби у справах дітей - Пархоменко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Марганецька об`єднана територіальна громада в особі Марганецької міської ради, Служба у справах дітей Марганецької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що він, ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 21 березня 2002 року. В належній йому квартирі зареєстровані: він, його дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 . З лютого 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі не проживають, участі в утриманні житла не приймають, комунальні платежі не сплачують, особистих речей відповідачів у квартирі немає. Внаслідок реєстрації відповідачів у квартирі він не може оформити субсидію, змушений сплачувати високу вартість комунальних послуг у той час, коли є законні підстави на отримання субсидії.

Позивач у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі про розгляд справи повідомлялися через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, до суду не прибули, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалися.

Представник третьої особи - Марганецької об`єднаної територіальної громади в особі Марганецької міської ради надав суду заяву про розгляд справи без його участі, за наявними у справі доказами.

Представник третьої особи- Служби у справах дітей Марганецької міської ради у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог стосовно ОСОБА_2 , рішення щодо неповнолітньої ОСОБА_3 залишила на розсуд суду.

Заслухавши доводи позивача, думку третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та/або зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с.12).

11.11.2021 року директором КП «Інфраструктурного розвитку та благоустрою Марганецької міської територіальної громади» Яковенком А.В. затверджено акт, складений в присутності жильців-сусідів будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (квартира АДРЕСА_4 ), ОСОБА_7 (квартира АДРЕСА_5 ), про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 але не проживають з 11.02.2016 року (а.с.10).

Допитані в ході судового розгляду справи свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 повідомили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніколи не проживали квартирі АДРЕСА_1 . В квартирі проживає позивач ОСОБА_1 з дружиною.

За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч.2 ст.405 ЦК України).

За ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою позивача, зареєстрована але не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з моменту реєстрації, тобто з 11.02.2016 року, тому, з огляду на положення ст.405 ЦК України, є такою, що втратила право на користування вказаною квартирою.

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст.29 Цивільного кодексу України, яка визначає, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05.11.2021 року (далі - Закон № 1871) встановлюється, що дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за місцем проживання її батьків або інших законних представників чи одного з них без надання згоди такими особами. Дитина віком від 14 до 18 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж зареєстроване або задеклароване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, встановленого статтею 15 цього Закону (ст.7).

Відповідно до ст.18 Закону № 1871 дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них - у разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них.

Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком від 14 до 18 років здійснюється за згодою її батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, передбаченого статтею 15 цього Закону (ч.7 ст.18 Закону № 1871).

Системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин (крім випадку, передбаченого ст.15 Закону № 1871), набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками.

ОСОБА_3 на час розгляду справи не досягла 18-річного віку, місцем її проживання є місце проживання батьків або одного з них, чи інше житло за згодою батьків. А оскільки батьки ОСОБА_3 жодного дня не проживали в квартирі АДРЕСА_1 , суд вважає за можливе визнати її такою, що втратила право на користування вказаним житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Марганецька об`єднана територіальна громада в особі Марганецької міської ради, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а, .

Третя особа: Служба у справах дітей Марганецької міської ради, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Марганець, вул.Єдності, 29-а, .

Повне рішення складено 15 лютого 2022 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна