Справа N 474/1111/21
Провадження №2/474/11/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.22року смт.Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фасій В.В.,

при секретарі судового засідання Лисейко Т. А.

з участю:

відповідача ОСОБА_1

без участі:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , поданою в її інтересах, представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон (Естонської Республіки) без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом, поданим в її інтересах, представником ОСОБА_3 , до відповідача ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон без згоди та супроводу батька, обгрунтовуючи вимоги наступним.

У 2019 році позивач зареєструвала шлюб з громадянином Естонії ОСОБА_4 .

Позивач та неповнолітня донька ОСОБА_5 , про виїзд якої за кордон, ставиться питання у позові, зареєстровані по АДРЕСА_1 , де постійно проживають, проти чого батько дитини ОСОБА_1 не заперечує. При цьому неповнолітня дитина має вид на проживання в Естонії з 10.08.2021 р. по 10.08.2026 року, зареєстрована у сімейного лікаря, та з січня 2020 року відвідує дитячий садок у м. Тюрі.

Позивач ОСОБА_2 працевлаштована в Естонії, має стабільний дохід.

Станом на листопад 2021 року за відподачем рахується заборгованість по сплаті аліментів на їх спільну доньку ОСОБА_5 , в сумі 15349 грн. Та він же проживає окремо, життям дитини не цікавиться.

Також стверджує, що отримати згоду на виїзд дитини за кордон у позивача не має можливості, оскільки їй не відоме місце проживання відповідача, засоби зв`язку з ним відсутні.

Тож на підставі ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, пунктів 3, 4 Постанови КМУкраїни «Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України», та положень Конвенції про права дитини, з огляду на вищевикладені обставини, а також на необхідність забезпечення належного повного та гармонійного розвитку дитини, належного рівня життя, позивач просила позов задовольнити та надати дозвіл на виїзд дитини з України до Естонії без згоди батька на час навчального року в дитячому садку у м. Тюрі, з 01.09.2021 року по 01.09.2022 року.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляд справи повідомлялися належним чином.

04.05.2022 року та 23.05.2022 р. представник ОСОБА_3 звернулася з клопотаннями (вх. №783 та № 898, відповідно) про розгляд справи у відсутність позивача та представника, в якій позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав. Послався, що має бажання спілкуватися та брати участь у вихованні, житті неповнолітньої доньки, однак позивачка, на підставі добровільно наданої ним довіреності про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на термін 1 рік, у 2019 році, виїхала з дитиною за кордон (Естонії), та з того часу до України не поверталися, на території України не перебувають, постійно проживають в Естонській Республіці.

З огляду на ці обставини він не має змоги спілкуватися та брати участь у житті доньки, хоча бажає цього. В телефонному режимі позивач також не надає змоги йому спілкуватися з дитиною.

05.05.2022р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою (вх.№805) про закінчення розгляду справи у його відсутність, в зв`язку з воєнним станом. В ній же зазначив що позовні вимоги не визнає, та просить відмовити у позові з вищезазначених підстав. На підтвердження обставин з яких він заперечує проти позову, в додатки до заяви надав: ухвалу суду у справі №474/221/19 про залишення позову ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - без розгляду, в зв`язку з відповідною заявою позивача; ухвалу суду у справі №474/1156/19 про залишення позову ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні доньки - без розгляду, в зв`язку з відповідною заявою позивача; лист служби у справах дітей Центрального району м. Миколаїв про припинення розгляду питання про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_5 , на підставі заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , через залишення позову без розгляду; скірншот повідомлень на ім`я особи записаної в телефонному довіднику як ОСОБА_2 та з «авою» на заставці особи жіночої статі, щодо спілкування з донькою ОСОБА_5 , необхідності виготовлення (надання) якихось документів, та у разі їх не надання - неможливість бачитися з ОСОБА_5 навіть по вайберу.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

? ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_1 від 03.08.2016р.)

?27.09.2017р. шлюб між сторонами було розірвано. Позивачу ОСОБА_2 присвоєно дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 » (рішення суду №490/6789/17, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №9 від 10.10.2018р.);

?30.08.2017 року рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 09.06.2017р. до досягнення дитиною повноліття, з виконання якого 09.11.2017 року державним виконавцем Врадіївського РВ ДВС відкрито виконавче провадження №55104639 (рішення суду №490/5105/17 від 30.08.2017р., постанова про відкриття ВП №55104639 від 09.11.2017р.);

?станом на грудень 2021 року за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість по сплаті аліментів згідно виконавчого листа №490/5105/17, в сумі 15349 грн., яка виникла з липня 2020 року. Його ж обмежено у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві керування транспортними засобами та накладено арешт на кошти боржника. Також до нього державним виконавцем було застосовано штраф за невиконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною 3-річного віку (розрахунок зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 р. виданий державним виконавцем Діцуленко, розрахунок заборгованості з аліментів станом на 01.06.2019р., постанова №55104639 від 26.11.2021р. про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанова №55104639 від 26.11.2021р. по встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, постанова №55104639 від 26.11.2021р. про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанова №55104639 від 16.11.2021р. про арешт коштів боржника, постанова про накладення штрафу від 02.12.2021р.);

?30.04.2019р. ОСОБА_2 , 1990 р.н. зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , 1979 року народження, установа, що зареєструвала шлюб - Адміністрація міста Пайде (засвідчений витяг довідки про шлюб, зареєстрований в Естонській установі реєстрації актів цивільного стану, переклад якого виконаний перекладачем Куракіною І.В. , та який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Рудою О. М., за реєстровим №2245, 2246);

? ОСОБА_2 працює в компанії «Кульдкяпп ОЮ» з 01.10.2021 р. на підставі безстрокового трудового договору (довідка видана компанією «Кульдкяпп ОЮ» переклад якої виконаний перекладачем Куракіним А.В., та яка посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Любчак Н. М. за реєстровим №382);

?Неповнолітня донька сторін ОСОБА_5 зареєстрована в Естонії, АДРЕСА_2 від 29.10.2020 року. Має вид на проживання з 10.08.2021р. по 10.08.2026 року. Дитина постійно проживає за цією адресою з матір`ю, та перебуває на її утриманні (виписка з реєстру населення Естонії від 18.11.2021р. №148-2021/168 переклад якого виконаний перекладачем Куракіним А.В. , та який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Любчак Н. М. за реєстровим №383; список зареєстрованих осіб видана муніципалітетом Тюрі від 02.11.2021р. №148-2021/163 переклад якого виконаний перекладачем Куракіним А.В. , та який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Любчак Н. М. за реєстровим №381 );

? ОСОБА_5 відвідує дитячий садок у м. Тюрі Естонська Республіка з 21.01.2020 року. Навчальний рік в установі починається з 1 вересня і триває з початку навчального року в одному календарному році, і до початку нового навчання в наступному календарному році (довідка видана дитячим садком у м. Тюрі №5-9/134 від 02.11.2021р., переклад якої виконаний перекладачем Куракіним А.В. , та яка посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Любчак Н. М. за реєстровим №380);

? ОСОБА_5 зареєстрована у сімейного лікаря ОСОБА_9, з 01.07.2021 року. Медичний заклад ТОВ «ОЮ Тюрі Тервісекескус», адреса - Естонія, повіт Ярвамаа, м. Тюрі (довідка видана лікарем ОСОБА_9 від 01.11.2021 року, переклад якої виконаний перекладачем Куракіним А.В., та яка посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Любчак Н. М. за реєстровим №384);

Відповідно до ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі

доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч.7 ст.7 СК дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою.

Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89, яка набрала чинності для України 27.09.91, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст.141 СК мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК).

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватись усупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст.157 СК питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно з п.п. 3, 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995 року (в редакціях станом на день звернення з позовом та станом на день ухвалення рішення) - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, може здійснюватися без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: 1) рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; 2) довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці); тощо.

Пункт 2-3 вказаних правил (у редакції, станом на день прийняття рішення) передбачає можливість виїзду за межі України, у разі введення на території України надзвичайного чи воєнного стану, дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини .

Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або, в т.ч. з дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків, на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Так, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітньої дитини за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з`ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду.

У своїй постанові від 26.10.2020 у справі № 131/926/14-ц Касаційний цивільний суд ВС висловив позицію щодо відсутності необхідності у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, у випадку коли дитина уже проживає за кордоном (зокрема він зазначив, що суди ухвалюючи оскаржувані рішення правильно виходили з того, що в цьому випадку неповнолітня, як на момент звернення до суду із цим позовом, так і на час розгляду судами справи фактично постійно перебуває за кордоном, а саме в Португальській Республіці, де проживає разом із матір`ю, а отже відсутня необхідність у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, у випадку коли дитина уже проживає за кордоном у визначеній країні).

Як встановлено під час розгляду справи - відповідачем ОСОБА_1 уже надавався дозвіл на виїзд доньки за кордон у супроводі матері.

Згідно із довідками компетентних установ Естонської Республіки позивач ОСОБА_2 , та неповнолітня донька сторін ОСОБА_5 зареєстровані в АДРЕСА_1 від 29.10.2020 року та постійно проживають за цією адресою. Також дитина має вид на проживання у названій країні з 10.08.2021р. по 10.08.2026 року, та з січня 2020 року відвідує дитячий садок у цій же країні, перебуває на обліку у сімейного лікаря.

Вказані обставини свідчать про те, що фактично, з 2020 року, дитина постійно разом з матір`ю, проживає в Естонській республіці, та на момент звернення в суд з даним позовом, так і на даний час, фактично перебуває за кордоном.

За такого суд вважає, що відсутня необхідність у наданні дозволу на виїзд з України дитини за кордон без згоди батька.

Крім того, встановлені обставини свідчать, що фактично між сторонами відсутній спір з приводу надання дозволу на виїзд дитини за кордон, із визначенням конкретного періоду, без згоди батька, а існує спір про визначення постійного місця проживання дитини, однак такі вимоги не є предметом позову, а у разі виникнення у майбутньому потреби у наданні такого дозволу, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду із відповідним позовом.

Щодо поданих відповідачем доказів (ухвали суду у справі №474/221/19 про залишення позову ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - без розгляду, в зв`язку з відповідною заявою позивача; ухвали суду у справі №474/1156/19 про залишення позову ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні доньки - без розгляду, в зв`язку з відповідною заявою позивача; листа служби у справах дітей Центрального району м. Миколаїв про припинення розгляду питання про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_5 , на підставі заяви представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , через залишення позову без розгляду; скірншоту повідомлень на ім`я особи записаної в телефонному довіднику як ОСОБА_2 та з «авою» на заставці особи жіночої статі, щодо спілкування з донькою ОСОБА_5 , необхідності виготовлення (надання) якихось документів, та у разі їх не надання - неможливість бачитися з ОСОБА_5 навіть по вайберу), то слід зазначити наступне:

За приписами ст. 77, 79, 80, 95 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, надані відповідачем ухвали суду про залишення позовів щодо нього про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та про позбавлення його ж батьківських прав - без розгляду, а також лист служби у справах дітей про припинення вирішення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав у відношенні доньки, у своїй сукупності, не дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказуванняу у вказаній справі про надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон..

А надані копії скірншотів повідомлень, не дають змогу ідентифікувати точні анкетні дані співрозмовника відповідача, їх час, дату, а також обставини, що наявна в них переписка містить інформацію щодо обставин, що підтверджують викладені заперечення відповідача проти позову (чинення перешкод саме позивачем ОСОБА_2 відповідачу ОСОБА_1 у його бажанні спілкуватися саме з донькою ОСОБА_5 та брати участь у її забезпеченні).

А тому суд не бере їх до уваги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн. - на позивача ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77-81, 141, 206, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , поданої в її інтересах, представником ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд з України дитини за кордон (Естонської Республіки) без згоди та супроводу батька - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн. залишити за позивачем ОСОБА_2 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку (до Миколаївського апеляційного суду) рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій