Справа № 369/8960/19
Провадження № 2/369/170/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2022 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Штанько В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2015 року та по 03.10.2019 року, який був розірваний рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2019 року. Як вказує позивач, за час шлюбу у спільну сумісну власність подружжя було набуто грошові кошти на рахунках в банках у розмірі приблизно 600 000,00 грн. та майнові права на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки, як вважає позивач, відповідачем порушуються її права на майно, яке набуте за час шлюбу та знаходиться у спільній власності, позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину майнових прав на вказану квартиру та на 1/2 частину спільних грошових коштів у розмірі 300 000,00 грн..

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представником надана заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити.

У судове засідання представник відповідача з`явилася, в задоволенні позову просила відмовити.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, показання свідка, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 ) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05.06.2015 року.

08.04.2019 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, в якій вказала, що відповідач пішов з сім`ї, проживає окремо.

03.10.2019 року Дарницьким районним судом м. Києва прийнято рішення по справі № 753/7683/19, за яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

25.12.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір найму (оренди) нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , терміном дії з 25.12.2018 року по 25.06.2019 року. Також між сторонами підписано акт прийому-передачі приміщення відповідно до договору оренди від 25.12.2018 року. З додатку № 3 вбачається, що відповідач вносив оплату за оренду вказаної квартири з 25.12.2018 року по 30.08.2019 року.

19.01.2019 року між ТОВ «Петрівський квартал 2» та ОСОБА_2 укладено договір № 69/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на квартиру, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки АТ «Укрсиббанк» щодо клієнта ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , вказано, що його рахунки закриті 19.06.2018 року.

Згідно Довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо клієнта ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , станом на 21.06.2021 року вказано, що на рахунку НОМЕР_2 , який відкрито 29.01.2014 року, залишок становить 0 грн.

Згідно Довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» щодо клієнта ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , вказано, що картка для виплат та картка універсальна голд закриті 14.12.2017 року та 28.08.2017 року відповідно.

Під час розгляду справи був допитаний свідок ОСОБА_5 , який повідомив, що з грудня 2018 року по літо 2020 року ОСОБА_2 знімав у нього квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , проживав тільки сам, нікого там більше свідок не бачив.

Позивач вказує, що у зв`язку із тим, що сторони між собою не дійшли згоди про поділ майна подружжя, то позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно СК України вказано. що:

Ст. 57 Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Ст. 60 Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 61 Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 63 Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ст. 68 Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Ст. 69 СК України Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано:

П. 19 Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте, розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

П. 22 Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

П. 23 Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

За встановлених фактичних обставин по справі суд зазначає, що сторони фактично припинили ведення спільного господарства та спільне подружнє проживання з грудня 2018 року, у зв`язку із чим майнові права на квартиру, які відповідач набув 19.01.2019 року, не відносяться до спільного майна подружжя.

Крім того, суд враховує, що за період з січня 2017 року та по січень 2019 року позивач офіційно не працювала та відповідно не отримувала офіційного доходу, що підтверджується копією трудової книжки позивача та відомостями про суми виплачених доходів та утриманих податків позивача.

Також суд зазначає, що станом на час розгляду справи, рахунки відповідача закриті, а грошові кошти відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70 СК України, постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року, ст.ст. 259, 263, 264, 265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_4 .

Повне рішення суду складено 27 червня 2022 року.

Суддя Л.М.Ковальчук