Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року Солом"янський районний суд м. Києві в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Лакусти О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства »Брокбізнесбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» про визнання недійсним договору поруки;

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Депт Фінанс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 3-і особи: Публічне акціонерне товариство »Брокбізнесбанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про часткове стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору поруки №08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року.

Посилається в позові на те, що 10 червня 2019 року від ТОВ «ФК «Депт Фінанс» ним був отриманий лист від 02 травня 2019 року, зі змісту якого йому стало відомо, що 15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» був укладений договір №308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року.

У вказаному повідомленні було зазначено, що договір поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року був укладений між ним та АТ «Брокбізнесбанк» в якості забезпечення кредитних зобов`язань позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року.

Також зазначено, що з 15 квітня 2019 року йому, як солідарному боржнику, необхідно проводити сплату боргу за новими, вказаними у письмовому повідомленні, банківськими реквізитами. У випадку невиконання поточних грошових зобов`язань у поручителя настане відповідальність за невиконання грошових зобов`язань, що дає прав ТОВ «ФК «Депт Фінанс» розпочати процедуру стягнення в примусовому порядку.

Додатково до зазначеного письмового повідомлення йому було надіслано копію договору поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року та додаткову угоду № 1 від 29 квітня 2011 року до договору поруки.

З копій даних договорів вбачається, що він поручився перед АТ «Брокбізнесбанк» за своєчасне, у строк до 07 жовтня 2019 року, повернення кредиту у розмірі 13 600 000, 00 дол. США та сплату нарахованих процентів по кредиту у розмірі 8 % річних та виплату штрафних санкцій.

Зазначає, що договорів поруки та додаткових угод до них з АТ «Брокбізнесбанк» за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 , в тому числі за кредитним договором № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року, він не укладав та не підписував.

Про існування оспорюваного договору до моменту письмового повідомлення ТОВ «ФК «Депт Фінанс» йому відомо не було.

Зазначає також, що оспорюваний ним договір поруки не відповідає вимогам ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, оскільки ним не підписувався, у будь-який інший спосіб з ним не погоджувався, про існування оспорюваного договору він не повідомлявся, а, отже, оспорюваний правочин не відповідає його внутрішній волі та не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним.

Крім того, договір поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2011 року та додаткова угода від 29 квітня 2011 року до договору поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року підписані не Головою правління АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_4, а іншою невстановленою особою.

Вказаний підроблений підпис скріплено не печаткою АТ «Брокбізнесбанк», а печаткою «Департамент індивідуального бізнесу» та печаткою «Для договорів».

Враховуючи те, що з боку АТ «Брокбізнесбанк» оспорюваний договір підписав не Голова правління ОСОБА_4 , а саме він вказаний у преамбулі та в графі для підписання сторонами договору як підписант, а також те, що договір скріплений не печаткою АТ «Брокбізнесбанк», а печатками невстановленого зразка, вважає вказані документи підробними.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 16 серпня 2019 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

21 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив відповідача - ТОВ» ФК`Депт Фінанс», у якому останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що ТОВ ФК «Дент Фінанс» не мало з позивачем будь-яких відносин, а набуло право грошової вимоги до нього виключно на підставі Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до позичальників банку, заставодавців (іпотекодавців), поручителів №308 від 15 квітня 2019 року, укладеного з ПАТ «Брокізнесбанк».

Цей договір укладено за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №UA-ЕA-2019-02-27-000125b від 23 березня 2019 року.

Торги проведені в процесі ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк».

Згідно даного договору, Додатку № 1 до нього та Акту приймання-передачі № 10 від 13 травня 2019 року ТОВ ФК «Депт Фінанс» отримало право вимоги по Кредитному договору № 08Ф-192, укладеному 06 жовтня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 .

Зазначає, що оспорюваний позивачем договір поруки ТОВ ФК «Депт Фінанс» не укладався, а тому товариство ніяким чином не могло вплинути на волю позивача.

ТОВ ФК «Депт Фінанс» не могло порушити і не порушувало прав позивача, оскільки як юридична особа набуло цивільної правоздатності лише з 04 лютого 2016 року.

Отже ТОВ «ФК «Депт Фінанс» не є належним відповідачем за позовом ОСОБА_2 і це є самостійною підставою для відмови в позові.

Щодо тверджень позивача про те, що договір поруки він не підписував, зазначає наступне.

Вважає, що позивач робить ці заперечення виключно через те, що з ПАТ «Брокбізнесбанк» були вилучені оригінали договору поруки та додатку до нього з його підписом. Виключно це дає позивачу впевненість стверджувати, що договір поруки ним не підписувався.

Позивач обізнаний про те, що оригінал Кредитного договору № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року та додатки до нього, а також оригінали Договору поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року та Додаткова угода до нього були передані по акту приймання-передачі ТОВ «Сильмариил» (АР Крим, Сімферополь) на підставі договору відступлення права вимоги № 5-2013 від 24 жовтня 2013 року і в подальшому, після визнання цього договору недійсним, не були повернуті банку.

Зазначає також, що 06 жовтня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Голови правління ОСОБА_4 було укладено три кредитних договори, до яких має відношення позивач ОСОБА_2 :

-№ 08Ф-190 з ОСОБА_5 , який отримав готівкові кошти в банку на споживчі потреби в розмірі 14 000 000 доларів США;

-№ 08Ф-191 з ОСОБА_6 , яка отримала готівкові кошти в банку на споживчі потреби в розмірі 12 935 969,84 доларів США;

-№ 08Ф-192 з ОСОБА_3 , яка отримала готівкові кошти в банку на споживчі потреби в розмірі 13 600 000 доларів США.

Крім цього, 05 травня 2009 року були укладені три Договори поруки № 08Ф-190/1, № 08Ф-191/1, № 08Ф-192/1, а 29 квітня 2011 року укладені три Додаткові угоди № 1 до Договорів поруки № 08Ф-190/1, № 08Ф-191/1, № 08Ф-192/1 між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі голови правління ОСОБА_4 та позивачем.

Вважає безпідставними твердження позивача щодо неналежності підпису в оспорюваному договорі Голові правління ОСОБА_4 , оскільки з копій кредитних договорів, додаткових угод до них, договорів поруки та додаткових вбачається, що підпис ОСОБА_4 зроблений на них в різні часи, ідентичний і відрізняється від того одиничного підпису, що є на копії статуту, наданого позивачем.

Оскільки договір підписаний особисто Головою правління банку, відбиток печатки на ньому не має значення і не впливає на дійсність договору, оскільки не належить до підстав недійсності правочину відповідно до ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Стверджує, що оригінали всіх договорів, до яких мав відношення ОСОБА_2 , в тому числі оспорюваний ним, були передані ТОВ «Сильмариил» за договором відступлення права вимоги № 5-2013 від 24 жовтня 2013 року.

Ця обставина підтверджується копією акту приймання-передачі оригіналів документів згідно Договору відступлення права вимоги № 5-2013 від 24 жовтня 2013 року.

Таким чином, з жовтня 2013 року всі оригінали кредитних договорів і договорів поруки, а також додаткових угод до них, що зберігались у ПАТ «Брокбізнесбанк», знаходяться на території АР Крим.

З лютого 2014 року у зв`язку з тимчасовою окупацією АР Крим здійснити процесуальне витребування оригіналів вказаних договорів неможливо.

Отже, позивач разом з позовом не подав суду належних та допустимих доказів на підтверджений своїх аргументів та вимог, як того вимагають ст.81, 83 ЦПК України.

З урахуванням цього просить відмовити в позові.

21 жовтня 2021 року відповідач - ТОВ «ФК «Депт Фінанс» звернувся до суду з зустрічним позовом і просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 200 000, 00 гр. в рахунок часткового погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року за Кредитним договором № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року.

Посилається в зустрічному позові на те, що 06 жовтня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Голови правління ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 08-Ф-192.

З моменту отримання кредитних коштів і до теперішнього часу відповідач ОСОБА_3 не повертала кредитні кошти (тіло кредиту) і не сплачувала проценти за користування кредитом відповідно до графіку.

Заборгованість по кредиту (тілу кредиту) на даний час становить 13,6 млн. доларів США.

Загальна заборгованість за процентами на теперішній час становить більше 8 млн. доларів США.

Укладаючи договір поруки від 05 травня 2009 року та додаткову угоду від 29 квітня 2011 року до нього, відповідач ОСОБА_2 був повністю обізнаний, що ОСОБА_3 не сплачувала кредитні кошти і має заборгованість за кредитом перед банком в розмірі 13,6 млн. доларів США.

Вважає, що відповідач ОСОБА_2 свідомо прийняв на себе можливі ризики за невиконання позичальником всіх обов`язків за Кредитним договором.

15 квітня 2019 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №UA-ЕA-2019-02-27-000125b від 23 березня 2019 року, уклало договір №308 про відступлення (купівлю-продаж) з ПАТ «Брокбізнесбанк» прав вимоги до позичальників банку, заставодавців (іпотекодавців), поручителів згідно додатку № 1 до цього договору, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Депт Фінанс» отримало право вимоги по кредитному договору № 08Ф-192, укладеному 06 жовтня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 .

На теперішній час за даним кредитним договором обраховується заборгованість за кредитом в розмірі 13 600 000 доларів США та 8 562 038 доларів CША процентів, які ТОВ «ФК «Депт Фінанс» має право вимагати сплатити на свою користь.

Оскільки ТОВ «ФК`Депт Фінанс» обмежено у фінансових ресурсах для сплати судового збору відповідно до ставки, визначеної ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», тому просить про часткове стягнення суми боргу за процентами, які були нараховані за період 01 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року, але не були сплачені позичальником.

Сума процентів за вказаний період (01 грудня 2018 - 31 грудня 2018) становить 92 405, 47 доларів США: 13 600 000 (сума тіла кредиту) х 8 % / 365 днів х 31 день = 92 405,47.

Враховуючи офіційний курс долара США в розмірі 2466,9853 гр. за 100 доларів США, встановлений НБУ на 17 жовтня 2019 року, загальний розрахунок суми заборгованості за процентами за період з 01 грудня 2018 - 31 грудня 2018 року станом на 17 жовтня 2019 року становить:

92 405,47 $ X 2483,5244 гр. / 100 $ = 2 294 912,62 гр.

Ціна даного позову становить 200 000 гр., що є частковою сумою від загальної заборгованості за процентами за грудень 2018 року в розмірі 2 294 912,62 гр.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити зустрічний позов.

16 грудня 2019 року представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_3 подав відзив на позов.

Посилається на те, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс» не надав суду жодного документу та доказу, які б підтвердили викладені в зустрічному позові обставини.

Надану товариством копію Розрахунку суми заборгованості, який, нібито, підписали працівники банку, вважає підробленим ТОВ «ФК «Депт Фінанс».

Так, розрахунок нібито складено працівниками ПАТ «Брокбізнесбанк» 08 жовтня 2019 року, тобто після передачі права вимоги за Кредитним договором від банку до товариства, яка відбулася 13 травня 2019 року та за 7 днів до повної ліквідації банку, припинення останнього як юридичної особи, що мало місце 08 жовтня 2019 року.

Розрахунок складено за кредитним договором № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року, укладеним з ОСОБА_8 , в той час, коли зустрічний позов подано до ОСОБА_9 .

Вважає, що ТОВ « ФК «Депт Фінанс» не надало до суду будь-яких доказів укладення кредитного договору шляхом його підписання саме ОСОБА_3 , одержання нею грошових коштів за кредитом (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а також існування будь-яких зобов`язань перед ПАТ «Брокбізнесбанк» та/чи перед ТОВ ФК «Депт Фінанс».

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

27 грудня 2019 року до суду надійшли заперечення на відзив, у яких позивач за зустрічним позовом ТОВ «ФК «Депт Фінанс» зазначає, що неправильно зазначене ім.»я позичальника в зустрічному позові є технічною опискою, допущеною під час складання зустрічного позову.

Відмічає, що ОСОБА_3 в справі №911/954/16 не заперечила факту укладення кредитного договору № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року і не заперечила факту отримання кредитних коштів.

Подав при цьому уточнений зустрічний позов у частині даних відповідача ОСОБА_3 .

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні позов підтримав, проти зустрічного заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача 2 за первісним позовом - ТОВ`ФК`Депт Фінанс» проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов підтримав.

Представник відповідача 2 за зустрічним позовом - ОСОБА_3 первісний позов підтримав, проти зустрічного заперечував.

В подальшому представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ТОВ »ФК`Депт Фінанс» після надання пояснень у справі та проведення експертиз, у тому числі повторної за його клопотанням, у судове засідання не з`явився. Про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе закінчувати розгляд справи в його відсутності.

Відповідач - ПАТ`Брокбізнесбанк», залучений позивачем за первісним позовом, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,ліквідований 15 жовтня 2019 року.

Представник 3-ї особи в судове засідання також не з`явився. Про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину неявки суд до відома також не поставив, а тому суд також вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову та не знаходить підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Тобто, за змістом даної норми закону порука - це договір, за яким до зобов`язання основного боржника приєднується зобов`язання іншої особи, що за нього ручається.

За змістом ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 08Ф-192, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 13 600 000, 00 дол. США на строк до 07 жовтня 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11 % річних для споживчих цілей.

З наданої позивачем за первісним позовом копії договору поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року та копії додаткової угоди до нього від 29 квітня 2011 року вбачається, що вони були укладені між ним та банком і за умовами договору позивач зобов`язався відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_3 зобов`язань по кредитному договору № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року.

/ т. 1, а.с. 20 - 22; 151 - 152 /

15 квітня 2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» був укладений договір про про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги до позичальників ПАТ «Брокбізнесбанк», заставодавців (іпотекодавців), поручителів.

Договір був укладений за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №UA-ЕA-2019-02-27-000125b від 23 березня 2019 року.

Торги проведені в зв`язку з ліквідацією ПАТ «Брокбізнесбанк».

За умовами укладеного договору та додатків до нього ТОВ »ФК «Депт Фінанс» отримало право вимоги по Кредитному договору № 08Ф-192, укладеному 06 жовтня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3

/ т.1 а.с. 16 - 19; 141 - 146 /

За змістом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого в постанові від 22 січня 2020 року в справі №674/461/16-ц, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин.

Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Відповідно до висновку експерта №79/20 від 26 серпня 2020 року, наданого ТОВ`Центр судових експертиз «Альтернатива» за результатами судово-почеркознавчої експертизи, підпис від імені ОСОБА_2 , зображення якого міститься у графі «Від ПОРУЧИТЕЛЯ» розділу «ПІДПИСИ СТОРІН:» на другому аркуші технічної копії договору поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року (т. №1, а.с. 21), виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26 січня 2021 року за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом призначено повторну судову почеркознавчу експертизу.

26 травня 2022 року до суду надійшло повідомлення експертної установи - Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про неможливість надання висновку в зв`язку з ненаданням оригіналу досліджуваного документа.

/ т.2, а.с.158 - 169; т.3, а.с. 164 - 165 /

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76, ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 106 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Частинами 2, 3 ст. 102 ЦПК України визначено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

У висновку експерта №79/20 від 26 серпня 2020 року зазначається, що він виконаний на виконання ухвали Солом`янського районного суду м. Києва, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Оцінивши висновок експерта № 79/20 від 26 серпня 2020 року за результатами проведеної судової експертизи в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про його необґрунтованість, неповноту або неправильність.

Зважаючи на викладене вище в сукупності суд приходить до висновку, що вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі.

Оцінюючи висновок експерта суд також враховує, що відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Не дивлячись на те, що експертиза в справі за клопотанням позивача судом була призначена на стадії підготовчого судового засідання, яке було закрито в відсутності представника позивача за зустрічним позовом, останньому була забезпечена можливість звернутися до суду з клопотанням про призначення повторної експертизи в іншій експертній установі, тобто вчинити дії, які вчиняються на стадії підготовчого засідання.

Після повернення справи з експертної установи представник позивача за зустрічним позовом до суду не з`явився, про причини неявки суд до відома не поставив, з будь-якими клопотаннями до суду з метою спростування наявного в справі висновку експерта, в тому числі його допиту в судовому засіданні, не заявив.

Інших доказів, які б спростовували висновок експерта, а також приведені в первісному позові обставини, не надав і з клопотаннями про їх витребування також не звертався.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісного позову та визнання договору поруки недійсним.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача за даним позовом - ТОВ »ФК`Депт Фінанс» щодо того, що він не є належним відповідачем за первісним позовом, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

З урахуванням цього, переходу до ТОВ`ФК`Депт Фінанс» як прав, так і обов`язків за договором про відступлення прав вимоги, вказані твердження не можуть бути прийняті до уваги.

Щодо зустрічного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно статті 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Аналогічні положення містяться у статтях 76, 80 ЦПК України.

За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів.

Обов`язок доказування покладається на сторін.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Відповідно до ч.ч.2, 6 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, оригінали як кредитного договору, так і оспорюваного договору поруки у позивача за зустрічним позовом - ТОВ »ФК`Депт Фінанс» відсутні, як і були відсутні при укладенні ним договору про відступлення права вимоги за даними договорами.

З Акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ПАТ`Брокбізнесбанк» від 16 жовтня 2014 року, проведеної Державною фінансовою інспекцією України, вбачається, що на виконання постанови Наглядової ради банку, протоколів засідання Правління та Кредитного комітету банку були укладені договори про відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

За кредитним договором № 08Ф-192 від 06 жовтня 2008 року, укладеним з відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , такий договір був укладений з ТОВ`Сильмариил».

/ т.1, а.с. 207 - 214 /

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем / банком / суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо.

Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою.

З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду.

Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом.

У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Судом встановлено, що право вимоги до відповідачів за зустрічним позовом ТОВ» ФК`Депт Фінанс» набув на підставі укладеного договору про відступлення прав вимоги, укладеного за результатами прилюдних торгів в зв`язку з ліквідацією ПАТ`Брокбізнесбанк».

На виконання умов договору оригінали кредитного договору та договору поруки йому передані не були.

На момент звернення позивача за зустрічним позовом до суду оригінали вказаних договорів також відсутні.

З урахуванням цього, суд вважає, що позивач за первісним позовом діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, і не можуть бути підставою для задоволення зустрічного позову.

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 6, 11, 15, 16, 202, 203, 204, 207, 215, 509, 512, 514, 519, 553, 554, 626, 628,1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,12,13, 76-81, 89, 209, 258, 259, 263- 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки № 08Ф-192/1 від 05 травня 2009 року між Публічним акціонерним товариством »»Брокбізнесбанк»/ 03057 м. Київ пр. Перемоги, 41 / та ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 /.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» / 01135 м. Київ вул. Дмитрівська, 39, ЄДРПОУ: 4025443/ до ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 /, ОСОБА_3 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 / про часткове стягнення боргу відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Депт Фінанс» / 01135 м. Київ вул. Дмитрівська, 39, ЄДРПОУ: 4025443/ на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / 768. 40 гр. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 червня 2022 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва