Справа № 308/3298/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

03.03.2022 представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Розман С.Ю. звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить стягнути заборгованості за договором позики у розмірі 68 000,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 992,00 грн. судового збору та 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Позов мотивує тим, що 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 68 000,00 грн., на підтвердження чого остання, на вказану суму надала письмову боргову розписку від 01.12.2021р. За умовами цього договору позики відповідачка зобов`язалася повернути позичені кошти до 31 грудня 2021 року.

У позові також вказує, що у порушення договірного зобов`язання ОСОБА_2 не повернула позивачці позичених коштів у домовлений строк, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

08.04.2022 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі № 308/3298/22 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, однак, її представник - адвокат Розман С.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовільнити позов.

В судове засідання відповідачка не з`явилася, неодноразово викликалася до суду, зокрема шляхом розміщення відповідного повідомлення про виклик до суду на вебпорталі Судова влада України, відзиву на позовну заяву не подала.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу боргових зобов`язань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до розписки від 01.12.2021 року, наданої відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності двох свідків: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оригінал якої досліджено судом, відповідачка взяла в борг у позивачки 68 000,00 тисяч гривень 01.12.2021 року і зобов`язалася вказану суму повернути ОСОБА_1 до 31.12.2021 року.

Дані обставини відповідачем не заперечені та не спростовані, жодним доказом.

Судом встановлено, що відповідачкою не виконано перед позивачкою зобов`язання щодо повернення коштів згідно боргової розписки від 01.12.2021 року, в зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення суми боргу 68 000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1ст. 207 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15.

З наявної в матеріалах справи розписки від 01.12.2021 року вбачається, що строк позики розпочинається з моменту підписання розписки і становить до 31.12.2021 року.

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником ОСОБА_2 коштів в борг у ОСОБА_1 , та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригіналу боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25.04.2012 року, справа № 6-24ц12.

Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання відповідачем боргового зобов`язання перед позивачем.

Відповідно до ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

У частині ч. 1 ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Із розписки, написаної відповідачкою ОСОБА_2 , вбачається, що вона взяла на себе зобов`язання повернути позивачці кошти у сумі 68 000,00 грн. в строк до 31.12.2021.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

Стороною позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді судового збору в сумі 992,00 грн та витрат на правову допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Така вимога позивача закріплена в ч. 1 ст. 134 ЦПК (попереднє визначення суми судових витрат), п. 9 ч. 1 ст. 175 ЦПК (вимоги до позовної заяви).

За цих підстав, суд надає оцінку поданим позивачем до суду доказам на ствердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн, що підтверджено договором про надання правової (правничої) допомоги, укладеним позивачем і адвокатом Розманом С.Ю., описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з ОСОБА_1 договором №07. Від 12.02.2022 про надання правничої допомоги, а також довідкою - рух коштів по рахунку фізичної особи - підприємця від 03.03.2022.

При вирішенні зазначеного питання суд керується положеннями статті 141 ч.1, ч.3 ЦПК України і вважає за необхідне задовольнити ці витрати в повному розмірі.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вимога позивачки про стягнення з відповідачки судових витрат у виді судового збору в сумі 992,00 грн (сплачений за подання позову до суду) підлягає до задоволення, оскільки вказані судові витрати понесені позивачкою підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 68 000,00 грн (шістдесят вісім тисяч гривень 00 коп.) заборгованості за договором позики від 01 грудня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі, а саме 992,00 грн судового збору та 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов