КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Гуль В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", про стягнення збитків, відшкодування пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з яким просив: стягнути з відповідача на його користь заподіяні збитки на загальну суму 166 651 грн. 43 коп., з яких: 66 906 грн. 31 коп. - пеня; 21 184 грн. 13 коп. - 3 % річних; 78 560 грн. 99 коп. - інфляційні збитки.

В обгрунтування заявлених позовних вимог вказував, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2019 року задоволено його позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку рахунків вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зобов'язаноУповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ОСОБА_1 .

При цьому, відповідно до заяви на видачу готівки від 24.01.2020 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було здійснено перерахування коштів у розмірі 199 953 грн. 69 коп.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач своїми діями щодо несвоєчасного повернення коштів позивачу допустив неналежне виконання зобов'язань перед позивачем, останній звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.08.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 65-69).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує на порушення судом першої інстанції принципів законності та передбачуваності, а також на неврахування позитивної для вкладників практики судів України (а.с. 73-76).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 84, 85).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.11.2021 року апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 86).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей про переказ з контрольним номером 99 від 24.01.2020 року ПАТ "Банк Михайлівський" здійснило переказ коштів у сумі 199 953 грн. 69 коп. позивачу у якості виплати гарантованої суми.

Вказана сума коштів була виплачена позивачу на підставі рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.05.2019 року, яким визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" щодо невключення позивача до Переліку вкладників для виплати гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду та зобов'язано Уповноважену особу включити позивача до вказаного Переліку.

Звертаючись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач зазначав, що саме Фонд своєю бездіяльністю завдав йому збитки на загальну суму 166 651 грн. 43 коп., з яких: 66906 грн. 31 коп. - пеня, 21 184 грн. 13 коп. - 3 % річних та 78 560 грн. 99 коп. - інфляційні втрати.

При цьому, вказаний позов пред`явлено позивачем до відповідача у порядку цивільного судочинства.

Так, згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 цього Кодексу).

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Водночас, визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

У свою чергу, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 3 Закону Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Нормами ст. 27 цього Закону встановлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема: уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Гарантії Фонду є гарантіями держави, передбаченими Законом. Для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися державні кошти. Тому рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодувань сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження щодо виведення з ринку неплатоспроможних банків.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року у справі №761/10730/18 (провадження № 14-116цс19) дійшла висновку про те, що правовідносини між Фондом і вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми, складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер. У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна), а тому у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави Україна в особі Фонду.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання (за період після виплати Фондом відшкодування за вкладами) звернені до Фонду та стосуються безпосередньо правомірності дій останнього пов`язаних із виплатою відшкодування за вкладами, також підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17 (провадження № 61-31354сво18), від 09.09.2020 року у справі № 761/26819/19 (провадження № 61-4093св20), від 14.07.2021 року у справі № 523/2530/20 (провадження № 61-3982св21).

Таким чином, враховуючи предмет даного спору, а також те, що спір про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних має розглядатися у порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції помилково розглянув дану справу в порядку цивільного судочинства та ухвалив рішення по суті позовних вимог.

У свою чергу, ч. 1 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (ч. 1ст. 256 ЦПК України).

З огляду вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 377, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", про стягнення збитків, відшкодування пені, 3 процентів річних та інфляційних втрат - закрити.

Роз'яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено законом до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

В.В. Гуль