КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
Справа № 758/4349/20 Головуючий у І інстанції Петров Д.В.
Провадження №22-ц/824/7510/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя» - Немерцалової Світлани Володимирівни на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «ПрозорроПродажі», публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя», фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними результатів аукціону в електронній формі з реалізації активів,

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

31 травня 2021 року на адресу Подільського районного суду м. Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про залишення його позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року заява позивача ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без розгляду задоволена. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Прозорро.Продажі», Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсними результатів аукціону в електронній формі з реалізації активів - залишено без розгляду.

09 червня 2021 року до суду першої інстанції надійшла заява від представника відповідача адвоката Немерцалової С.В. про ухвалення додаткового рішення суду, в якій вона вказує на те, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем ТОВ «Офісний центр «Гоголя».

Заяву представник відповідача обґрунтувала тим, що ТОВ «Офісний центр «Гоголя» поніс витрати із залучення фахівця у галузі права для захисту інтересів у судовій справі за позовом ОСОБА_1 , який в подальшому був залишений без розгляду. Інтереси відповідача ТОВ «Офісний центр «Гоголя» представляла адвокат АО «АК «Альфа-Лігал» Немерцалова С.В. відповідно до договору про надання правничої допомоги від 02 березня 2020 року, оскільки відповідачем ТОВ «Офісний центр «Гоголя» понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000 гривень, тому остання просила винести додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Офісний центр «Гоголя» судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 18 000 гривень.

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року заяву представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя» адвоката Немерцалової Світлани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі № 758/4349/20 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, представник ТОВ «Офісний центр «Гоголя» - Немерцалова С.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року та ухвалити нове додаткове рішення про стягнення судових витрат, які пов`язані з розглядом справи в розмірі 18 000,00 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначено, що представником відповідача реально було надано правничу допомогу та до суду надано належні докази реальності понесених витрат.

Крім того, в апеляційній скарзі звернуто увагу на висновки Верховного Суду, в яких зазначено, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб, зокрема у сфері публічно-правових відносин, чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг(постанови Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі № 826/841/17, від 24.10.2019 р. у справі № 820/4280/17, від 25.10.2019 р. у справі № 826/13270/16, від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15).

В порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи без задоволення заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя» - Немерцалової Світлани Володимирівни, суд першої інстанції виходив з того, що рішення по суті пред`явлених позовних вимог у справі не ухвалювалось, позов було залишено без розгляду, стороною заявника не доведено факту оплати понесених витрат останнім.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає нормам процесуального права та матеріалам справи.

Як вбачається із заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя» - Немерцалової Світлани Володимирівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у вказаній заяві не наведено обґрунтованих доводів про те, які саме дії позивача остання вважає необґрунтованими, а міститься лише посилання на те, що сторона відповідача має право на стягнення понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під зловживанням процесуальними правами законом у ст. 44 ЦПК України визначено наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах », у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Разом з тим, як вбачається із заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя» - Немерцалової Світлани Володимирівнипро компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, у вказаній заяві представником відповідача не наведено жодних доводів про те, які саме дії позивачів відповідач вважає необґрунтованими, міститься лише посилання, що у матеріалах справи є заява позивачів про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 217 ЦПК України, з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Тобто, початок розгляду справи по суті настає у першому судовому засіданні з оголошення головуючого судового засідання відкритим.

В даному випадку розгляд справи по суті не розпочався, адже судом було призначено лише підготовче засідання на 31 травня 2021 року, і заява про залишення позову без розгляду була подана 31 травня 2021 року, тобто до початку розгляду справи по суті.

За викладених обставин під час розгляду заяви судом не встановлено факту зловживання процесуальними правами зі сторони позивачів, також не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивачів, представником відповідача в свою чергу не було конкретизовано, в чому саме виразились необґрунтовані дії позивачів.

Відповідно до правового висновку, наведеного Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 644/7976/18, виходячи «із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України , необґрунтовані дії позивача, як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є його диспозитивним правом.»

Оскільки такі факти у заяві про ухвалення додаткового рішення не були наведені, а судом вони не були встановлені, суд першої інстанції правомірно відмовив у стягненні судових витрат, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Посилання на відповідну судову практику Верховного Суду є безпідставними, оскільки у наведенихзаявником справах, та у справі, яка переглядається, різні фактичні обставини та доведення вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Офісний центр «Гоголя» - Немерцалової Світлани Володимирівни залишити без задоволення.

Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 червня 2022 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана