ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1444/22 Справа № 932/1569/21 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Паромової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 26 травня 2020 року інспектором УПП в Дніпропетровській області відносно нього - водія автомобіля БМВ, реєстраційний номер НОМЕР_1 був складений адміністративний протокол №416700 за начебто вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (ДТП), який був в подальшому спрямований до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська для прийняття остаточного рішення у справі. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №203/1974/20 від 28 липня 2020 року, провадження відносно нього закрито за відсутністю в його діях складу, та події адміністративного правопорушення. Разом із цим, вказаним судовим рішенням встановлено, що встановлені у судовому засіданні обставини та дослідження докази, а саме відеозапис, який долучено до матеріалів справи, пояснення ОСОБА_1 , схема місця ДТП, відповідь з КП Дніпродорсервіс ДМР, та інші матеріали справи не містять достатніх, допустимих і належних доказів вчинення ОСОБА_2 постановленого йому за вину порушення п.8.7.3е ПДР України. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що останній здійснив усі вимоги ПДР. Своїми неодноразовими письмовими зверненнями від 15 серпня 2020 року, та від 19 листопада 2020 року позивач просив Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області ретельно та неупереджено повторно здійснити перевірку обставин дорожньо-транспортної події, що мала місце 02 травня 2020 року за участі названих вище водіїв, а також вирішити питання складання відповідного протоколу на другого учасника пригоди водія автомобіля Нісан ОСОБА_3 , за порушення очевидних, на його думку вимог п.п. 10.1, 16.6 ПДР України. У відповідь на його звернення позивач отримав лист від Управління, з якої вбачається, що складання постанови відносно вказаного водія можливо лише після повернення вказаного адміністративного матеріалу на доопрацювання із відповідною постановою суду, та вказівкою суду щодо необхідності складання протоколу на іншого учасника ДТП. Так як діючим порядком не передбачено повернення до УПП адміністративного матеріалу в разі закриття провадження по справі про адміністративні правопорушення, як і не передбачено законом, також, і обов`язку суду вказувати в постанові на необхідність складати протокол на іншого учасника ДТП. Вважає, що такі дії працівників УПП в Дніпропетровській області, щодо ініціювання відносно позивача адміністративного переслідування без достатніх на це підстав, втрата тривалого часу на подальше судове провадження та доведеність своєї невинуватості, емоційний дискомфорт пов`язаний зі фактичним судовим переслідуванням з вини відповідача 1, а також небажання УПП в Дніпропетровській області скласти відповідний протокол на іншого учасника ДТП, стало наслідком спричинення позивачу моральної шкоди. Отже, дії працівників УПП Дніпропетровської області щодо складання відносно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України Про порядок відшкодування позивачеві моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини. Наведені вище обставини вказують на спричинення позивачу моральної шкоди, яку з огляду на наведені вище імперативні справедливості, розумності та добросовісності позивач оцінює у 10000 грн. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути із Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 22 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент патрульної поліції просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

26 травня 2020 року інспектором УПП в Дніпропетровській області відносно водія автомобіля BMW 5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №416700 (а.с.64).

З постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року у справі №203/1974/20 вбачається, 26 травня 2020 року складений протокол серії ДПР18 № 416700 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 02 травня 2020 року об 11 годині 40 хвилин останній керуючи транспортним засобом BMW 5301 реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вул.С.Стрільців та вул. Старокозацької в м. Дніпро не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме відеозапису, який долучено до матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , схеми місця ДТП, відповіді з КП Дніпродорсервіс ДМР встановлено, що останній здійснив усі вимоги ПДР.

Встановлені у судовому засіданні обставини та досліджені докази, а саме а саме відеозапису, який долучено до матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , схеми місця ДТП, відповіді з КП Дніпродорсервіс ДМР, та інші матеріали, які не містять достатніх, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 поставленого йому за вину порушення п.п.8.7.3е Правил дорожнього руху при ДТП, що стало підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. (а.с.6).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що підставою для відшкодування моральної шкоди є закриття справи про адміністративні правопорушення у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх недоведеність належними та допустимими доказам у справі, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 вказаного Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі встановлено, 26 травня 2020 року інспектором УПП в Дніпропетровській області відносно водія автомобіля BMW 5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №416700 (а.с.64).

З постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року у справі №203/1974/20 вбачається, 26 травня 2020 року складений протокол серії ДПР18 № 416700 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 02 травня 2020 року об 11 годині 40 хвилин останній керуючи транспортним засобом BMW 5301 реєстраційний номер НОМЕР_1 на перехресті вул.С.Стрільців та вул. Старокозацької в м. Дніпро не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1, виїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем Nissan Qashqai реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме відеозапису, який долучено до матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , схеми місця ДТП, відповіді з КП Дніпродорсервіс ДМР встановлено, що останній здійснив усі вимоги ПДР.

Встановлені у судовому засіданні обставини та досліджені докази, а саме а саме відеозапису, який долучено до матеріалів справи, пояснень ОСОБА_1 , схеми місця ДТП, відповіді з КП Дніпродорсервіс ДМР, та інші матеріали, які не містять достатніх, належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 поставленого йому за вину порушення п.п.8.7.3е Правил дорожнього руху при ДТП, що стало підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. (а.с.6).

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди позивачу є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказане не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія суддів враховує, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи УПП в Дніпропетровській області, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із ініціювання відносно позивача адміністративного переслідування без достатніх на це підстав, втрата тривалого часу на подальше судове провадження та доведеність своєї невинуватості, емоційний дискомфорт пов`язаний зі фактичним судовим переслідуванням з вини Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, а також небажання УПП в Дніпропетровській області скласти відповідний протокол на іншого учасника ДТП, стало наслідком спричинення позивачу моральної шкоди. Вказані душевні страждання знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями завдавача шкоди.

Враховуючи викладене та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у розмірі 5000 грн. буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивача.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Стосовно вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн. слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, правова допомога позивачу ОСОБА_1 надавалася адвокатським об`єднанням Радник в особі керуючого партнера Чіп Я.М. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №12/07/20-1 від 12 липня 200 року (а.с.11).

З наданого адвокатом Чіп Я.М. детального розрахунку вартості адвокатського гонорару у справі, б/н від 18 лютого 2021 року вбачається, клієнту надано розгорнуту консультацію з приводу можливих судових перспектив у справі та аналізування практики ВС у подібних справа (проста консультація) вартістю 500 грн., підготовка та подача позову до суду щодо стягнення моральної шкоди внаслідок неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності вартістю 3000 грн. (а.с.12)

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Однак, в матеріалах справи відсутня та представником позивача не надані докази про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова