КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/296/13-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/4295/2022Головуючий у суді першої інстанції - Горбенко Н.О. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Пікаловою Юлією Миколаївною, яка діє на підставі договору, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач Приватне підприємство «Лазурний берег», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати виконавчий лист № 2/759/1871/13 від 09.09.2013, виданий Святошинським районним судом м. Києва 24.03.2014, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість, яка виникла із кредитного договору № ВКЛ 88/10 від 17.05.2010, що був укладений між ПАТ «ВТБ Банк» та ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» на суму 2 743 493,49 дол США, що станом на 28.12.2012 еквівалентно 22 040 342,05 грн, а також судовий збір, таким, що не підлягає виконанню.

Подану заяву обґрунтовано тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2013 позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла із кредитного договору № ВКЛ 88/10 від 17.05.2010, що був укладений між ПАТ «ВТБ Банк» » і ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», на суму 2 743 493,49 дол США, що станом на 28.12.2012 еквівалентно 22 040 342,05 грн., а також судовий збір.

На виконання зазначеного рішення, Святошинським районним судом м. Києва 24.03.2014 видано виконавчий лист № 2/759/1871/13 від 09.09.2013,за яким ВПВР Департаменту ДВС України МЮУ було відкрито виконавче провадження № 42754756. 10.04.2017 зазначене виконавче провадження було завершено, виконавчий лист повернуто стягувачу.

В квітні 2019 року до Святошинського районного суду м. Києва звернулось ПАТ «Лазурний берег» із заявою про заміну сторони стягувача з ПАТ «ВТБ Банк» на правонаступника ПП «Лазурний берег», посилаючись на ті підстави, що на користь ПП «Лазурний Берег» відступлено право вимоги заборгованості до боржника на підставі низки договорів, між ТОВ «ФК «Груп Фактор» та ТОВ «Універсам «Тополя» та між ТОВ «Універсам «Тополя» та ПП «Лазурний берег».

На підставі постанови Київського апеляційного суду від 09.09.2020 ПП «Лазурний Берег» втратило статус сторони виконавчого провадження, тому будь-який матеріально-правовий обов`язок у боржника по відношенню до стягувача в даному випадку відсутній (т. 2 а.с. 205-206зв.).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ПП «Лазурний берег», приватний виконавець - ПВ ВО м. Києва Бердар М.М. у цивільній справі № 759/296/13-ц за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (т. 2 а.с. 242-244).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права. просить скасувати ухвалу, та постановити нове судове рішення, яким заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити. Вказує, що постановою Київського апеляційного суду скасовано документ, на підставі якого ПП «Лазурний берег» звернувся до виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження, тобто, ПП «Лазурний берег» втратило статус сторони виконавчого провадження (т. 3 а.с. 1-4).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Пікалова Ю.М. підтримала подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2013 позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла із кредитного договору № ВКЛ 88/10 від 17.05.2010, що був укладений між ПАТ «ВТБ Банк» і ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», на суму 2 743 493,49 дол. США, що станом на 28.12.2012 еквівалентно 22 040 342,05 грн., а також судовий збір.

24.03.2014 Святошинським районним судом м. Києва на виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2/759/1871/13 від 09.09.2013, за яким ВПВР Департаменту ДВС України МЮУ було відкрито виконавче провадження № 42754756.

10.04.2017 зазначене виконавче провадження було завершено, виконавчий лист повернуто стягувану (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

В квітні 2019 року до Святошинського районного суду м. Києва звернулось ПАТ «Лазурний берег» із заявою про заміну сторони стягувача з ПАТ «ВТБ Банк» на правонаступника ПП «Лазурний берег», посилаючись на ті підстави, що на користь ПП «Лазурний Берег» відступлено право вимоги заборгованості до боржника на підставі низки договорів, між ТОВ «ФК «Груп Фактор» та ТОВ «Універсам «Тополя» та між ТОВ «Універсам «Тополя» та ПП «Лазурний берег».

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.08.2019 було задоволено заяву ПП «Лазурний Берег», замінено під час виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва по справі вибувшого стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника, а саме ПП «Лазурний Берег».

01.08.2019 новий стягувач звернувся до ПВ ВО м. Києва Оніщенко Д.С. із заявою про відкриття виконавчого провадження .

Постановою КАС від 09.09.2020 ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2019 про заміну сторони стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника, а саме ПП «Лазурний Берег», було скасовано, а заяву ПП «Лазурний Берег» про заміну сторони залишено без задоволення. Судом апеляційної інстанції було встановлено, що ПП «Лазурний Берег» не було доведено перехід до нього права вимоги до боржника, а відповідно й були відсутні будь-які підстави для заміни сторони.

18.11.2020 заявник звернувся до приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження. Приватним виконавцем Оніщенко Д.С. йому було відмовлено в задоволенні заяви, оскільки рішення суду про скасування ухвали про заміну сторони виконавчого провадження відсутнє в переліку підстав для закінчення виконавчого провадження, який визначено ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» а тому і відсутні підстави для закінчення провадження.

Згідно зі ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 1 статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги V ЦК.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що виконавчий лист, у даній справі, виданий на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Відтак будь - якої помилки при видачі виконавчого листа не встановлено та на помилковість видачі виконавчого листа заявник також не посилався.

Виконавчий документ видано у той період, коли рішення набрало законної сили, тому висновки апелянта про те, що на підставі постанови Київського апеляційного суду від 09.09.2020 ПП «Лазурний Берег» втратило статус сторони виконавчого провадження, і зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є помилковим, оскільки скасованою постановою про заміну стягувача, суд апеляційної інстанції залишив право на стягнення заборгованості за стягувачем, у якого є право вимоги до боржника.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ч. 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким вимогам відповідає рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2013.

Наслідками задоволення вимоги заявника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню буде закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу, зробить неможливим повторне пред`явлення такого виконавчого документа до виконання, в силу положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче првадження», і як наслідок, невиконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову задоволенні заяви. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявниками судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Пікаловою Юлією Миколаївною, яка діє на підставі договору, залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 13 грудня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач Приватне підприємство «Лазурний берег», приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бердар Микола Миколайович по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 23 червня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома