ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4188/22 Справа № 199/8242/21 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», де третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 22.10.2016 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 9285, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості у розмірі 1329707,37 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

11 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення на його користь з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 35 000 грн.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 рокувідмовлено в ухваленні додаткового рішення по вищевказаній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, заяву про ухвалення додатково рішення задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для ухвалення додаткового рішення, передбачені ч. 1 ст. 270 ЦПК України відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачено суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегією суддів встановлено, що на останній сторінці позовної заяви після зазначення орієнтовного розміру судових витрат, які Позивач очікує понести у звязку з розглядом справи зазначено: " Сума судових витрат, які поніс Позивач, складається з судового збору у розмірі 908 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., з яких 10 000 грн. вже оплачено, а 5000 грн. відповідно до умов укладеного з адвокатом договору буде сплачено до 31.10.2021 року і в подальшому Позивач очікує понести додаткові витрати на професійну правничу допомогу по факту вирішення цієї справи у вигляді оплати гонорару адвоката, який складає 20 000 грн.(а. с. 4).

До позовної заяви приєднали письмові докази, а саме: Договір про надання правничої допомоги №339 від 05 жовтня 2021 року; Специфікація №1 до договору про надання правової допомоги №339 від 05.10.2021 року; Калькуляція №1 до Специфікації №1 до договору про надання правової допомоги №339 від 05.10.2021 року; копія прибуткового касового ордеру №2 від 06.10.2021 року на 10 000 грн. (а.с. 11-14).

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 11.01.2022 року подав до суду клопотання про винесення додаткового рішення.

Оскільки у позовній заяві Позивач зазначив як про те, що докази фактично понесених ним судових витрат вже подано до суду, так і про очікуваний (приблизний) розмір судових витрат, котрі він очікує понести у звязку з поданим позовом, при цьому вказані докази були подані, - суд першої інстанції не мав підстав відмовляти у винесенні додаткового рішення у справі.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, виходячи зі змісту норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу з встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд не вирішив при ухваленні рішення питання щодо розподілу судових витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу.

Вимоги апеляційної скарги щодо ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового судового рішення не підлягають до задоволення, оскільки таке суперечить змісту ст.270 ЦПК України, згідно якої питання про ухвалення додаткового рішення належить до виключної компетенції суду, що його ухвалив.

За таких обставин, ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року- скасувати і передати питання про ухвалення додаткового рішення до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді