Провадження № 22-ц/801/240/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 рокуСправа № 127/18163/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі

56631,42 гривні,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни на рішення Вінницького місь-кого суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року, ухвалене у примі-щенні суду в м. Вінниця за головування судді Федчишена С. А., повний текст якого складений 03 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват-Банк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної забор-гованості у розмірі 56631,42 гривні, посилаючись на наступні обставини. 29 серпня 2008 року ОСОБА_1 звернувся в АТ КБ «ПриватБанк» з метою отри-мання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, його заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Заявою підтверджується той факт, що ОСОБА_1 повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі.

При укладенні договору сторони керувалися частиною першою статті 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого вста-новлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропо-нованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

29 серпня 2008 року ОСОБА_1 підписав також довідку про умови креди-тування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». У цій довідці відповідач власним підписом підтвердив, що з фінансовими умо-вами надання вказаної кредитки, прикладами розрахунку суми плати за корис-тування кредитними коштами він ознайомлений.

На підставі договору про надання банківських послуг ОСОБА_1 відкри-тий картковий рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазна-чений у довідці про зміну умов кредитування і обслуговування картрахунку, доданій до позовної заяви. Для користування кредитом відповідач отримав кре-дитну картку ( номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у до-відці про отримані картки, що додана до позовної заяви ). Розмір кредитного лі-міту у подальшому збільшився до 50000,00 гривень. Щодо встановлення та змі-ни кредитного ліміту банк керувався пунктами 3.2, 3.3 договору, на підставі яких відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Дія договору підтверджується фактом користування ОСОБА_1 карт-ковим рахунком, використанням кредитних коштів, випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, де зазначені операції з використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів, сплати відсотків за їх користування. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у пов-ному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними кошта-ми на передбачених договором умовах у межах встановленого кредитного лі-міту. Натомість відповідач, зобов`язавшись повернути витрачену частину кре-дитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, встановленого догово-ром, не надає своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено у розрахунку заборгованості, ви-писці по рахунку, доданих до позовної заяви, порушуючи таким чином умови кредитного договору.

У редакції Умов та правил, що почала діяти з 01 березня 2019 року, згідно з підпунктом 2.1.1.2.12, починаючи зі 181-го дня з моменту порушення зобов-язань відповідач зобов`язався сплатити банку заборгованість по кредиту, а та-кож проценти від суми неповернутого у строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 ЦК України встановлені за домовленістю сторін у розмірі: 86,4% для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд».

Станом на 19 травня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 56631,42 гривні, з яких: 39002,19 гривні - заборгованість за простроче-ним тілом кредиту, 17479,23 гривень - заборгованість за простроченими відсот-ками, 150,00 гривень - нарахована пеня. Оскільки боржник у добровільному по-рядку свою заборгованість перед банком не погашає, ухиляється від виконання своїх зобов`язань, останній звернувся в суд з даним позовом, просив його задо-волити.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 жовтня 2020 року позов банку був задоволений у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто 56631,42 гривню заборгованості про кредитному договору, 2102,00 гривні у відшкодування сплаченого судового збору. За зая-вою представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т. М. від 05 серпня 2020 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2021 року заочне рішення від 21 жовтня 2020 року скасоване, справа була при-значена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викли-ком учасників справи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з ухваленим 25 листопада 2021 року рішенням суду пер-шої інстанції, представник банку ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове рішен-ня про задоволення позову банку у повному обсязі. Скаржниця не згідна з ос-каржуваним рішенням суду, вважає його незаконним, необгрунтованим, ухва-леним без повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин спра-ви, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що мають для неї значення, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Представник банку стверджує, що з моменту підписання ОСОБА_1 анкети-заяви між ним та банком був укладений договір у порядку частини першої статті 634 ЦК України шляхом приєднання відповідача до запропоно-ваного банком договору. Така позиція позивача відповідає висновку Вер-ховного Суду, викладеному у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 923/760/18. Аналогічні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 11 вересня 2019 року у справі № 642/5533/15-ц, від 19 вересня 2019 року у справі № 127/7543/17, від 23 грудня 2019 року у справі № 375/2518. Підписуючи анкету-заяву, у цей же день відповідач підписав довідку про умови кредиту-вання, де особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, а саме: розмір базової відсот-кової ставки у 3% на місяць; розмір, порядок та строк погашення кредиту ( що-місячні обов`язкові платежі ); підстави, розмір та порядок нарахування неус-тойки ( пені, штрафів ). Належним, допустимим, достовірним, достатнім дока-зом користування кредитними коштами є наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, яка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5. Між сторонами у справі виникли договірні пра-вовідносини, регульовані нормами статті 1069 ЦК України - кредитування ра-хунку, а права і обов`язки сторін за таких умов визначаються положеннями про позику та кредит ( параграфи 1, 2 глави 71 ЦК України ). ОСОБА_1 після отримання кредитної картки неодноразово здійснював операції зі зняття готівки з рахунку, розраховувався за придбані товари, частково погашав заборгованість по кредиту, що свідчить про його згоду з умовами кредитування.

Доводи апеляційної скарги представник банку обгрунтовує правовими вис-новками, зробленими Верховним Судом у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 358/384/19.

Скаржниця наголошує, що, встановивши надання банком відповідачу кре-диту, неповернення його боржником, суд першої інстанції не мав жодних під-став відмовляти у стягненні на користь позивача фактично отриманих коштів, тобто заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Підписанням 29 серпня 2008 року довідки про умови кредитування з вико-ристанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» з пози-чальником узгоджена процентна ставка у розмірі 30% річних. Такий довід від-повідає правовим висновкам, зробленим Верховним Судом у складі Касацій-ного цивільного суду у постановах від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 ( провадження № 61-684св18 ), ) від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц ( провадження № 61-47353 св18 ), від 19 вересня 2019 року у справі № 127/7543/17 (провадження № 61 -26680св18 ), від 12 лютого 2020 року у справі № 382/327/18-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц ( провадження № 61-12253 св20 ). Представник банку в апеляційній скарзі наго-лошує, що згідно зі статтею 49 Закону України «Про банки і банківську діяль-ність» надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком перед-бачених законом випадків. Суд першої інстанції не мав жодних підстав відмов-ляти у стягненні відсотків по кредиту.

У зв`язку з порушенням судом першої інстанції встановленого для вирі-шення цього спору порядку, допущенням однобічності, неповноти судового розгляду, неповного з`ясування обставин справи, невідповідності зроблених висновків, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допущення порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до не-правильного її вирішення, скаржниця просить відповідно до статті 376 ЦПК України скасувати оскаржуване рішення повністю, задоволивши вимоги банку у повному обсязі.

Визначеним цивільним процесуальним законом та забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 30 грудня 2021 року правом подати письмово викладений відзив на апеляційну скаргу банку відповідач ОСОБА_1 не скористався, від-зив на скаргу не подав.

Згідно з нормою частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скар-ги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстан-ції без повідомлення учасників справи. Колегія суддів апеляційного суду, роз-глянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану ци-вільну справу за наявними у ній доказами, дослідивши матеріали справи, проа-налізувавши в сукупності наявні в ній доводи сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» Крилової О. Л. підлягає частковому задоволенню.

Згідно з нормами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунту-ватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є помил-ковим, таким, що суперечить фактичним обставинам справи, не враховує усіх норм матеріального права, що регулюють наявні між сторонами у справі право-відносини, тому це рішення підлягає безумовному скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «При-ватБанк».

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та пере-віряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах дово-дів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце об-ставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами во-ни підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирі-шення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосу-ванню до цих правовідносин ( стаття 264 ЦПК України ).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в ци-вільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі статтею 5 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інте-реси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 3 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України визначене право кожної особи на звернення в порядку, встановленому законом, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи ін-тересів. Аналогічні роз`яснення з посиланням на статті 55, 124 Конституції України викладені у частині другій постанови Пленуму Верховного Суду Укра-їни від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного проце-суального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції». Дії учас-ників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведін-ки та характеризуватися чесністю, відкритістю, повагою до інтересів іншої сто-рони чи сторін договору.

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003 наголошувалося, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефек-тивне поновлення у правах.

Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довес-ти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або запере-чень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припу-щеннях.

Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК Укра-їни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або від-сутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними дока-зами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров про-ти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Судом встановлено і такі обставини у справі не оспорюються, що згідно зі змістом анкети-заяви від 29 серпня 2008 року № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_1 як позичаль-ник, ознайомившись із цими Умовами та Правилами, Тарифами ПриватБанку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування у ПриватБанку, погодився на те, що у випадку порушення ним термінів платежів за будь-яким з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш як на 120 днів він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн+5% від суми позову. ОСОБА_1 погодився з тим, що його заява разом з Пам`яткою клієнта, Умова-ми і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Банк має право у будь-який момент збільшити або анулювати кредитний ліміт. Такі умови, убачається доцільним ще раз зазначити, викладені у підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві від 29 серпня 2008 року № б/н.

Відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну кредитну картку. Його бажання було реалізоване, ОСОБА_1 була отримана чергова картка (кредитні картки видавалися відповідачу згідно з довідкою, наявною у матеріалах справи, шість разів). При цьому належить окремо підкреслити, що 29 серпня 2008 року ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де з урахуванням його побажань як споживача викладені основні умови кредиту-вання, інформація щодо реальної базової процентної ставки в місяць, що нара-ховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році, порядок повернення кредиту, що включає розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, інші важливі правові аспекти, наведені приклади використання кре-дитних коштів. У цій довідці ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з умо-вами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикла-дами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів.

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором убачається, що станом на 19 травня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в сумі 56631,42 гривні, з яких: 39002,19 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 17479,23 гривень - заборгованість за простроченими відсотками, 150,00 гривень - нарахована пеня, які у добровільному порядку він не сплачує, тому позивач просив суд стягнути з боржника вказану заборгованість у пов-ному розмірі.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 29 серпня 2008 року відсутній його підпис у розділі п`ятому «Банківські послуги», через що невідомо чи повідом-лялася йому процентна ставка на момент підписання заяви. Суд дійшов виснов-ку, що процентна ставка з відповідачем погоджена не була. Крім цього, витяги з Умов та правил, Тарифів, додані позивачем до позовної заяви, не свідчать про те, що саме з ними відповідач ознайомився і погодився, оскільки як докази ці документи повністю залежать від волевиявлення позивача, який вносить зміни до них на свій розсуд. Такий висновок аналогічний зазначеному викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2015 року ( прова-дження № 6-16цс15 ). Пославшись на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, Закон України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції окремо вказав, що за період користування кредитом ОСОБА_1 отримав 86024,94 гривні кредитних коштів, сплатив банку 90239,33 гри-вень, що свідчить про відсутність у відповідача заборгованості перед банком, у зв`язку з чим у задоволенні позову відмовив у повному обсязі, дійшовши вис-новку про недоведеність, необгрунтованість заявлених банком позовних вимог. Суд першої інстанції, піддавши критиці усі представлені позивачем докази про наявність заборгованості у відповідача з повернення кредитних коштів, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за його недоведеності та необгрунтованості.

Проте з такими висновками суду категорично погодитися не можна, вони є безпідставними, формальними, ураховуючи наступне.

Дійсно, додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, проте не можна не брати до уваги, що у підписаній ОСОБА_1 29 серпня 2008 року анкеті-заяві вказано при приєд-нання його відповідно до статті 634 ЦК України у повному обсязі до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанком, викладених на офіційному сайті банку в мережі інтернет, які разом з Пам`яткою клієнта і Тарифами становлять договір банківського обслуговування. Також ОСОБА_1 висловив свою згоду з порядком внесення банком в односторонньому порядку змін до цих Умов, де вказано, зокрема, що продовження користування послугами банку після публікації на сайті банку змінених Умов є підтвердженням відповідача свого погодження з ними, повного та безумовного прийняття зміненої редакції Умов та правил. При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує право-вий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17/ 14-131цс19, на який послався й суд першої інстанції. Разом з тим апеляційний суд вважає необхідним звернути ува-гу, що у цій конкретній справі в анкеті-заяві, підписаній ОСОБА_1 , зазна-чена погоджена сторонами у справі базова процентна ставка за кредитом у 3% на місяць на залишок заборгованості. З Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку у будь-якій їх редакції убачається можливість для пози-чальника розірвати договірні стосунки з позивачем у випадку незгоди з окре-мими змінами, але відповідач за своєю ініціативою таких дій не вчиняє.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки, узагалі не звернув увагу на наявність у матері-алах справи такого неспростованого відповідачем доказу позивача на підтвер-дження заявлених вимог як додана до позовної заяви підписана відповідачем 29 серпня 2008 року довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», де з урахуванням побажань ОСОБА_1 як споживача викладені основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та порядок повернення кредиту, інші важ-ливі правові аспекти договірних стосунків сторін у справі. У цій довідці ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення з фінансовими умовами надання вказаної кре-дитки і прикладами розрахунку суми плати за користування кредитними кош-тами. На підставі вказаного висновок суду першої інстанції про те, що пози-вачем повністю не доведено і не підтверджено того, які саме умови є складовою частиною виниклих та наявних між сторонами у справі правовідносин щодо користування кредитними коштами, які саме тарифи і умови кредитування мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, які він брав на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами, не відповідає матеріалам справи, її фактичним обставинам, що реально мають місце.

Беручи до уваги фактичне використання відповідачем кредитних коштів, що беззаперечно доводиться випискою про рух коштів за отриманими борж-ником кредитними картками, його зобов`язання за довідкою про умови креди-тування, про сплату реальної річної процентної ставки за користування кредит-ними коштами, позов АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягає задоволенню. Проте з розрахунку заборгованості, представленого позивачем, убачається нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами за різною ставкою, не такою, яка визначена в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування від 29 серпня 2008 року, відтак апеляційний суд дійшов наступного висновку.

З виписки за договором від 29 серпня 2008 року № б/н станом на 20 травня 2020 року беззаперечно убачається, що для здійснення операцій з отримання та повернення кредитних коштів ОСОБА_1 фактично активно користувався коштами банку, що було б неможливо без наявності кредитних правовідносин між ним та банком. Матеріалами справи достовірно підтверджено існування між сторонами зазначених відносин, що виникли на підставі підписаних від-повідачем 29 серпня 2008 року анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку та довідки про умови кредитування ( а. с. 27, 28 ).

У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитними зобов`язаннями ста-ном на 19 травня 2020 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка згід-но неспростованого відповідачем розрахунку банку, доданого до позовної зая-ви, становить 56631,42 гривню, з яких: 39002,19,39 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 17479,23 гривень - заборгованість за нарахова-ними простроченими відсотками. Зважаючи на ухилення відповідача від вико-нання своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів, банк просив суд стяг-нути на свою користь з боржника зазначену заборгованість.

Згідно з вимогами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відпо-відно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 599 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання при-пиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до норм статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання ). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, вста-новлені договором або законом.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивіль-них прав та обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного зако-нодавства.

За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене дого-вором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються до-говором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визна-чається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсут-ності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня по-вернення позики.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За зміс-том статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у пись-мовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторо-нами ).

Отже оскільки ОСОБА_1 на конкретно визначених, зокрема, довідкою про умови кредитування від 29 серпня 2008 року, договірних умовах з банком отримав від останнього кредитні кошти, якими користувався, він безумовно зобов`язаний їх повернути. Неналежне виконання позичальником своїх зобов-язань за домовленостями з позикодавцем призвело до порушення прав креди-тора - позивача АТ КБ «Приватбанк», тому порушене право підлягає захисту в судовому порядку та поновленню шляхом стягнення з боржника фактично за-боргованої отриманої суми кредитних коштів, розмір якої достеменно підтвер-джений наявними у матеріалах справи доказами, а саме випискою по руху кош-тів за картками відповідача та розрахунком заборгованості за кредитним дого-вором.

Щодо стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, то як уже зазначалося, відповідачем підписана довідка про умови кредитування, яка міс-тить дані, зокрема, щодо розміру процентної ставки у межах пільгового періоду та за межами такого періоду, а також реальної річної процентної ставки, від-сотків річних. З наявних у матеріалах справи доказів убачається, що кредито-давець протягом усього строку розрахунку заборгованості відповідача змінював процентну ставку, вона не залишалася сталою. Колегія суддів за таких умов дійшла наступного.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом простроченого кредиту, яку банк просить стягнути з боржника на свою користь, становить 39002,19 гривні. У той же час ця сума включає 31788,26 гривень відсотків, по-гашених за рахунок тіла кредиту, що є неправомірним, оскільки такі дії банку не відповідають домовленостям з відповідачем. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту, що підлягає стягненню з відповідача повинна бути зменшена на 31788,26 гривень та становить 7223,93 гривні ( 39002,19-31788,26 ).

Стосовно вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 за-боргованих процентів, то належить звернути увагу на таке. З наведеного пози-вачем розрахунку прослідковується, що банк почав нараховувати проценти з 01 листопада 2019 року. З цієї дати по 04 листопада 2019 року ( чотири дні ) проценти нараховувалися на тіло кредиту у розмірі 38309,51 гривень за ставкою 3,5% в місяць (42% річних). З 05 листопада 2019 року по 05 грудня 2019 року ( тридцять один день ) проценти нараховувалися на розмір тіла кредиту 38654,30 гривні за ставкою 3,5% в місяць ( 42% річних ). З 06 грудня 2019 року по 19 травня 2020 року ( сто шістдесят чотири дні ) проценти нараховувалися на розмір тіла кредиту 39002,19 гривні за ставкою 3,5% в місяць ( 42% річних ). Ураховуючи викладене щодо дійсного розміру заборгованості за тілом кредиту, а також відсутність доказів щодо погодження зміни процентної ставки з 3% в місяць ( 36% річних ), що зазначена в анкеті-заяві позичальника та довідці про умови кредитування, які підписані ОСОБА_1 , розмір заборгованості за про-строченими процентами, який підлягає стягненню з відповідача, визначається з наступного розрахунку:

1)Розмір процентів, нарахованих з 01 листопада 2019 року по 04 листопада 2019 року: ( 38309,51 - 31788,26 ) грн. х 36% / 100% х 4 ( дні ) / 360 ( днів )= 26,09 грн.,

2)Розмір процентів, нарахованих з 05 листопада 2019 року по 05 грудня 2019 року: ( 38654,30 - 31788,26 ) грн. х 36% / 100% х 31 ( дні ) / 360 ( днів )=212,85 грн.,

3)Розмір процентів, нарахованих з 06 грудня 2019 року по 19 травня 2020 року: ( 39002,19 - 31788,26 ) грн. х 36% / 100% х 164 ( дні ) / 360 ( днів )= 1183,08 грн.

Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за простроченими процен-тами становить: 26,09+212,85+1183,08=1422,02 гривні.

Стосовно стягнення пені у розмірі 150,00 гривень, яку банк просив стяг-нути на свою користь з боржника, то апеляційний суд зазначає, що вказана сума є накопичувальним підсумком на звітну дату. Проте, беручи до уваги, що вказана сума нарахована за період у тому числі й поза межами річного строку позовної давності, у задоволенні позову у цій частині належить відмовити.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги такими, що заслуговують у певній частині на увагу, є обгрунтованими, достатніми для її часткового задоволення. Судом першої інстанції дійсно не дотримано порядку, встановле-ного для вирішення питання, що має місце, допущено однобічність, неповноту судового розгляду, порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що реально мають місце.

Згідно частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення чи ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до части-ни першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони про-порційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позову позивачем бу-ло сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 гривні. За подачу апеляційної скар-ги позивачем сплачений судовий збір у розмірі 3153,00 гривні. З урахуванням норм цивільного процесуального законодавства, пропорційності вирішення питання розподілу судових витрат, з відповідача на користь позивача підляга-ють стягненню понесені ним витрати на сплату у дохід держави судового збору як за подання позову, так і за подання апеляційної скарги.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» Крилової Олени Леонідівни задоволити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості скасувати.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задо-вольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого у АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерцій-ного банку «ПриватБанк», рах. № НОМЕР_2 ( для по-гашення заборгованості та судових витрат ), , МФО № 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, у погашення кредитної заборгованості за договором від 29 серпня 2008 року № б/н станом на 19 травня 2020 року у розмірі 8645,95 гривень ( вісім тисяч шістсот сорок п`ять гривень 95 коп. ), з яких: 7223,93 гривні ( сім тисяч двісті двадцять три гривні 93 коп. ) - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1422,02 гривні ( одна тисяча чо-тириста двадцять дві гривні 02 коп. ) - заборгованість за простроченими відсот-ками, а також 56,75 гривень ( п`ятдесят шість гривень 75 коп. ) у відшкодування сплаченого судового збору при зверненні в суд першої інстанції, 85,13 гривень ( вісімдесят п`ять гривень 13 коп. ) у відшкодування судового збору, сплаче-ного при поданні апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

У решті позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. В. Оніщук

В. П. Рибчинський