Справа № 464/5080/21
пр.№ 2/464/493/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/5080/21

учасники справи:

позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»

відповідач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

вимоги: стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води

представники учасників справи:

представник позивача ОСОБА_4 .

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова в порядку цивільного судочинства із позовом, в якому просить стягнути з відповідачів за період 01 листопада 2016 року по 23 лютого 2021 року: за послуги централізованого опалення 6974,80 грн, інфляційні втрати за централізоване опалення - 110,81 грн, 3% річних за послуг з централізованого опалення - 32,02 грн, покликаючись на неналежне виконання зобов`язань.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 16 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони проти такого порядку розгляду справи не заперечили.

Відповідачі проти позову заперечили з підстав відсутності договору та те, що послугами відповідача не користуються 2008 року часу відключення їх квартири від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, з якого влаштовано автономну систему теплопостачання. Указане викладене у відзиві на позов. Заявили про застосування строку позовної давності.

У відповідь на відзив позивачем зазначено, що встановлення у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення не звільняє відповідачів від сплати за опалення місць загального користування, про що і заявлено вимоги.

Надано підтвердження надіслання даних документів іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного судочинства.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , де і зареєстровані. За даною також до вересня 2021 року мав зареєстроване місце проживання відповідач ОСОБА_3 .

Указане не заперечується відповідачами та підтверджується довідкою з місця проживання від 29 червня 2021 року за № 4, відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 28 липня 2021 року та 10 червня 2022 року, даними Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 10 червня 2022 року, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 лютого 2022 року за № 300712989.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідачів надаються послуги з централізованого опалення.

Відповідно до ст.ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у відповідній редакції).

Виходячи із приписів ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (чинних на час спірних правовідносин), споживачі зобов`язані оплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, якою зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України.

Наведене спростовує твердження відповідачів про те, що відсутність договору як унеможливлює покладення обов`язку щодо сплати за житлово-комунальні послуги.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 26 червня 2008 року за № 434 надано дозвіл на влаштування автономної системи теплопостачання у квартирі відповідачів, акт від 18 вересня 2008 року свідчить про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП.

Водночас влаштування у квартирі відповідачів автономної системи теплопостачання не звільняє їх від плати за опалення місць загального користування, адже за п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (чинних на час спірних правовідносин) споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення затверджена наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359

(чинна на час спірних правовідносин).

Відповідно до даної методики позивачем здійснено розрахунок заборгованості за плату за опалення місць загального користування, що за період з 01 листопада 2016 року по 23 лютого 2021 року становить 6974,80 грн, а також з жовтня 2019 року по лютий 2021 року інфляційні втрати складають 110,81 грн інфляційні 32,02 грн - 3 % річних. Відповідачами указаний розрахунок не заперечено та не спростовано, доказів неправильності такого не надано.

Доводи відповідачів про те, що позивачем порушено строк позовної давності суд вважає частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 ст.267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач (ч.ч.1, 2 ст.264 ЦК України).

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.4 ст.10 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

За змістом ст.258 ЦПК України судовий наказ є одним із видів судових рішень. Судовий наказ відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 21 серпня 2019 року судовий наказ Сихівського районного суду м.Львова від 26 липня 2019 року було скасовано.

Ураховуючи те, що судовий захист право кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів може бути реалізовано у позовному провадженні або шляхом видачі судового наказу, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Утім на момент винесення судового наказу строк позовної давності за період з січня по квітень 2016 року (відповідно до розрахунку боргу) був пропущеним.

З урахуванням спливу строку позовної давності, про що заявлено відповідачами, з останніх на користь позивача підлягає до стягнення 6515,00 грн основного боргу за період з жовтня 2016 року (згідно із нарахуванням боргу) по 23 лютого 2021 року.

Поважності причин пропущення позовної давності та об`єктивних перешкод у зверненні до суду позивачем не наведене. Переривання чи зупинення перебігу позовної давності судом не встановлено.

Розмір інфляційних втрат та 3 % річних залишаються без змін, адже стягнення таких заявлено починаючи з жовтня 2019 року.

Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що відповідачі маю зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів за опалення місць загального користування і зазначене ними не спростовано. Порушене відповідачами цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку. Позов, зважаючи на сплив позовної давності, підлягає частковому задоволенню, а суд частково погоджується із твердженнями сторін. Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні. Інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Судові витрати

У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 6515,00 грн основного боргу, 110,81 грн , інфляційних втрат та 32,02 грн - 3 % річних.

Відмовити у решті позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 2123,36 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, у такому разі суд підписує рішення без його проголошення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , м.Львів, вул.Д.Апостола, 1

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП невідомий, серія та номер паспортного документа НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 (повідомлене місце проживання: АДРЕСА_2 )

Повне судове рішення складено 23 червня 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО