РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2022 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

із участю секретаря Лавріненко Ю.В.,

розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 13.05.2022 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цією позовною заявою, у якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , що зареєстрований 19.06.2015 року виконкомом Лисогірської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області, актовий запис №1; також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх заробітків відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з різними поглядами на життя та ведення спільного господарства між ними постійно виникали непорозуміння. Їх взаємовідносини поступово погіршувалися, що призвело до розпаду сімі`ї, кожен живе своїм особистим життям. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Зауважила, що строк на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, так як спроби примирення між ними в минулому не призвели до жодних результатів, а тому це лише погіршить їх відносини та продовжать їх перебіг у часі. На виховання сина потрібні значні кошти, і сама вона не здатна у повній мірі цього забезпечити, а відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини. Син ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні (а.с.1-3, 16-17).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.05.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.12).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 27.05.2022 року відкрито провадження у цій справі із призначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.06.2022 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті (а.с.37).

В судове засідання сторони за їх належним викликом не з`явилися, проте, позивач ОСОБА_4 подала попередньо до суду письмову заяву у якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі (а.с.40).

Відповідач Відповідач ОСОБА_2 , який належно викликався за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання згідно вимог п.2 ч.7 та п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, будь-яких причин власної неявки не повідомив, відзиву на позов чи клопотань щодо розгляду справи у його відсутність не представив, обставини чого згідно положень ч.3 ст.223 ЦПК України не перешкоджають розгляду даної справи.

За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України.

Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 та повідомлення виконкому Жмеринської міської ради від 25.05.2022 року №02-5/10-1077, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4,21).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.06.2015 року; дошлюбне прізвище позивача " ОСОБА_5 " (а.с.5).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.6) вбачається, що сторони у справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно копії довідки квартального комітету "Київський" м.Жмеринка від 15.02.2022 року №3496 до вкладу сім`ї позивача ОСОБА_1 входять син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно вимог ст.104 СК України шлюб припиняється, зокрема, внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спору про майно та щодо виховання дітей між сторонами за змістом заявлених позовних вимог не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача, відповідачем наразі не заперечені та не спростовані ні в який спосіб.

Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено.

Як встановлено судом, сторони понад один рік не підтримують шлюбних стосунків, у їх сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо з огляду на стале переконання позивача. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу сторін підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини,

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку щодо надання утримання своєму неповнолітньому сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним повноліття відповідачем ОСОБА_2 , який є його батьком.

З огляду на досліджені докази у суду немає сумнівів щодо справжності обставин, викладених у заяві позивачем, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від свого обов`язку добровільно утримувати свого сина до досягнення ним повноліття, обставини чого відповідачем ОСОБА_2 не спростовані ні в який спосіб.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру оспорюваних аліментів, суд визнає необґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо визначення їх в оспорюваному розмірі 1/3 частини доходу відповідача з заявлених підстав суто нездатності самостійного забепечення значних коштів на виховання сина та неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно утримання дитини, оскільки позивач не надала належних доказів свого незадовільного матеріального стану, про що лише зазначила у позові, а також щодо наявності інших істотних обставин у справі, які зумовлюють стягнення аліментів на дитину в оспорюваному розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, зокрема, щодо отримання відповідачем певного доходу, третина якого після сплати податків та обов`язкових платежів дорівнює грошовому обчисленню 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що могло б становити підстави стягнення аліментів у мінімальному гарантованому законом розмірі.

При цьому, позивачем не зазначено також жодних джерел походження відповідних доказів, що заздалегідь унеможливлює їх витребування самостійно судом в межах визначеного законом права збирати докази з васної ініціативи у справах щодо захисту інересів неповнолітніх осіб

Відтак з урахуванням неповідомлення позивачем про відсутність у відповідача інших утриманців та незадовільний стан здоров`я сторін у справі і їхнього неповнолітнього сина, в межах встановленого законом пріоритетного обов`язку кожного з батьків брати участь у наданні утримання неповнолітній дитині, можливість чого у рівних частках сторонами в теперішній час є обмеженою з огляду на наявність на утриманні позивача також іншої неповнолітньої дитини, суд визначає необхідним та достатнім надання відповідачем аліментного утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 загалом в розмірі 2/7 частин його заробітку (доходу).

Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання неповнолітнього сина, сукупно з наданням йому утримання позивачем, та не порушуватиме заздалегідь прав відповідача, яким про незадовільний стан свого здоров`я чи власну непрацездатність не повідомлено, перебуваючи в межах встановленого законом обмеження утримання аліментів із заробітної плати боржника, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вказаному розмірі аліментів.

Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 992,40 грн (а.с.3) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України щодо заявлених вимог про розірвання шлюбу. Оскільки законом позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову в частині стягнення аліментів, за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 992,40 грн за ставкою вимог майнового характеру фізичної особи щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах сукупності виплат за шість місяців.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, ст. 3, 24, 56, 104, 110, 112, 141, 180-183, 191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , зареєстрований 19.06.2015 року Виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Жмеринського району Вінницькій області, за актовим записом №1.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_2 ) на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2/7 частин заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, починаючи з 13.05.2022 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_1 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1.2).

Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місяця, а саме: з 13.05.2022 року до 13.06.2022 року, допустити до негайного виконання.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 29.07.2022 року.

Суддя Вернік В.М.