ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м.Суми

Справа №591/9373/21

Номер провадження 22-ц/816/643/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2022 року, у складі судді Ніколаєнко О.О., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 28 квітня 2022 року,

в с т а н о в и в :

28 грудня 2021 року ТОВ «Прайм Альянс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року у розмірі 48671 грн 18 коп.

Вимоги мотивовано тим, що 24 квітня 2014 року між ПАТ «ОПТ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого останній отримав 61011,97 грн кредиту на строк до 24 квітня 2019 року зі сплатою відсотків за процентною ставкою 0,01 % річних.

Згідно з п. 3.6 кредитного договору банк 13 червня 2016 року відступив ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» своє право вимоги за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року на суму 75262,43 грн.

У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-2, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року у розмірі 48671 грн 18 коп в межах 3-річного терміну, з яких: 38646 грн 20 коп основна сума кредиту (тіло), 06,30 грн проценти за користування кредитом, а також 10018,68 грн 3 % річних та індексу інфляції у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 29 січня 2019 року по 07 грудня 2021 року.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2022 року позов ТОВ «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прайм Альянс» заборгованість в сумі 5096,42 грн за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року, у тому числі: 4075,41 грн основна сума кредиту (тіло), 0,09 грн проценти за користування кредитом, 317,71 грн 3% річних, 703,21 грн інфляційні збитки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прайм Альянс» 237,69 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким, застосувавши строк позовної давності, у задоволенні позову відмовити повністю.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно лише частково задовольнив його заяву про застосування строку позовної давності і при цьому повністю проігнорував той факт, що перебіг строку давності за договором у повному обсязі почався з моменту пред`явлення вимоги кредитором про дострокове погашення всієї суми заборгованості.

Вказує, що судом першої інстанції встановлено факт неодноразового отримання ним вимоги про дострокове погашення заборгованості: 04 березня 2015 року, 03 червня 2015 року, 18 грудня 2015 року, 18 травня 2016 року, 16 червня 2016 року, 09 серпня 2016 року, тому перебіг строку позовної давності почався 04 березня 2015 року та сплинув 04 березня 2018 року, ще до подання позову.

Відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Прайм Альянс» до апеляційного суду не направило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 48671 грн 18 коп не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № від 24 квітня 2014 року, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 57423,03 грн, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 0,01% річних та строком повернення до 24 квітня 2019 року (а.с. 6-9).

Умовами договору був визначений обов`язок відповідача повертати суму отриманого кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 та невід`ємною частиною даного договору (а.с. 9).

Згідно з договором факторингу № 13/06/16 від 13 червня 2016 року, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором (а.с. 10-15).

У подальшому, за договором факторингу № 29/01/19-2 від 29 січня 2019 року, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» передало ТОВ «ФК «Прайм Альянс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року (а.с. 16-21).

18 лютого 2018 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення кредитної заборгованості в сумі 75262 грн 43 коп, з яких: 52879 грн 80 коп заборгованість за тілом кредиту, 22382 грн 63 коп заборгованість за відсотками, 0 грн заборгованість за комісією (а.с. 22-24).

За даними довідки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року станом на 07 грудня 2021 року становить 72976 грн 62 коп, з яких: 52879 грн 80 коп заборгованість за тілом кредиту, 20096 грн 82 коп заборгованість за відсотками. Крім того, зазначено, що в період з 13 червня 2016 року по 29 січня 2019 року, відповідачем на рахунок ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не було сплачено жодного платежу за кредитним договором. ТОВ «ФК «Прайм Альянс» сплачено платежі за кредитним договором в період з 29 січня 2019 року по 07 грудня 2021 року: 08 травня 2020 року 2072,73 грн, 12 травня 2020 року 94,53 грн, 18 травня 2020 року 118,55 грн (а.с. 27).

У позові ТОВ «ФК «Прайм Альянс» ставило питання про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 38652 грн 50 коп, з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за період з 29 січня 2019 року по 07 грудня 2021 року відповідно до ст. 625 ЦК України на суму 10018 грн 68 коп.

Частково задовольняючи позов ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором, тому у позивача наявні передбачені ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України підстави для стягнення непогашеного тіла кредиту за період з грудня 2018 року (3 роки до дня звернення до суду) до 24 квітня 2019 року (закінчення дії договору) в розмірі 4075,41 коп та відсотків за користування кредитними коштами у сумі 0,09 грн. При цьому, суд дійшов висновку, що у зв`язку із подачею відповідачем заяви про застосування строку позовної давності не підлягає стягненню заборгованість по кредиту до грудня 2018 року. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено за період з 24 березня 2016 року по 24 квітня 2019 року із суми заборгованості за тілом кредиту 4075 грн 41 коп, що становить 703 грн 21 коп та 317 грн 71 коп.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись повністю не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 610 ЦК України вказує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії кредитного № від 24 квітня 2014 року визначено до 24 квітня 2019 року.

Тому проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору не підлягають нарахуванню, а вимоги позову в цій частині не підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

У постанові від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12 Верховний Суд вказав, що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного місячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Згідно з графіком кредитного договору № від 24 квітня 2014 року на момент звернення до суду з позовом 28 грудня 2021 року, строк позовної давності за зобов`язаннями по кредитному договору, визначені як дата платежу плюс три роки, сплив за всіма зобов`язаннями, крім останніх 4-х платежів.

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Колегія суддів зазначає, що пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що на адресу ОСОБА_1 неодноразово надходили вимоги про дострокове повернення суми боргу від попередніх кредиторів за кредитним договором № , а саме:

- лист-вимога № 22-2/2-75/100147 від 04 березня 2015 року від АТ «ОТП Банк»;

- вимога № 22-2/91-180/8230 від 03 червня 2015 року від АТ «ОТП Банк»;

- лист-пропозиція про прощення частини боргу № 7347 від 18 грудня 2015 року від ТОВ «ОТП Факторинг Україна»;

- вимога № ОТР0516-621 від 18 травня 2016 року від ТОВ «Агентство Фінансової Безпеки»;

- повідомлення про відступлення прав вимог № ДГ/А/07-20524 від 13 червня 2016 від ПАТ «ОТП Банк»;

- вимога про погашення кредитної заборгованості № ДГ/А/07-20524 від 13 червня 2016 року від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»;

- лист ДГ/А/07-29360 від 09 серпня 2016 року від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с. 60-66).

Враховуючи викладене та те, що перша вимога про погашення заборгованості за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року була направлена відповідачу 04 березня 2015 року (а.с. 66), змінився строк виконання за всіма зобов`язаннями за цим договором, та, відповідно строк позовної давності сплинув 04 березня 2018 року, тобто, ще до пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, а тому, враховуючи подану відповідачем заяву про застосування позовної давності, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Прайм Альянс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, необхідно відмовити за спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року у розмірі 48671 грн 18 коп у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги та відмові у задоволенні позову з ТОВ «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації 356 грн 54 коп у відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 лютого 2022 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 24 квітня 2014 року у розмірі 48671 гривня 18 копійок відмовити за спливом строку позовної давності.

Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Альянс» на користь ОСОБА_1 356 гривень 54 копійок у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

О. І. Собина