КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2377/2022
справа №759/3060/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.,

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року, ухвалене під головуванням судді П`ятничук І.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві, ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації, визнання власником, витребування майна,-

встановив:

В березні 2018 року ТОВ "НЕОС ЛІЗИНГ" (ухвалою від 08 серпня 2019 року замінено на ТОВ "Альфа-Лізинг Україна") звернулось до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, та просить ухвалити рішення, яким:

- скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 з ТОВ «УніКредит Лізинг» () (перейменоване на ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» 27 січня 2017 року) на користь ОСОБА_2 , яка відбулася 24 жовтня 2015 року;

- скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка відбулася 27 липня 2016 року;

- скасувати державну реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка відбулася 12 січня 2017 року;

- визнати ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» власником автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 ;

- витребувати з володіння ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 , та передати його належному власнику - ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ».

Вимоги обґрунтовані тим, що 07 липня 2011 року між ТОВ "УніКредит Лізинг" (перейменоване на "НЕОС ЛІЗИНГ") та ОСОБА_4 укладено договір фінансового лізингу №2852L11/00-LD, об`єктом якого виступив зазначений у вимогах автомобіль.

ОСОБА_4 мала право користування автомобілем, але не мала права розпорядження ним, автомобіль залишався у власності лізингодавця.

В жовтні 2011 року ОСОБА_4 припинила виконання зобов`язань за договором, мотивуючи це викраденням автомобіля. В квітні 2012 року автомобіль знайдений та переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , проте остання перестала виходити на зв`язок, автомобіль приховала.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2013 року у справі №757/8565/13-ц з ОСОБА_4 стягнуто 637461,01 грн. заборгованості за договором лізингу.

24 жовтня 2013 року вчинено виконавчий напис про повернення на користь ТОВ "УніКредит Лізинг" вказаного автомобіля.

Виконавчий напис пред`явлено до виконання та 29 листопада 2013 року Відділом державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження №40988663. Постановою від 24 грудня 2013 року автомобіль оголошено у розшук, постановою 24 березня 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу в зв`язку із неможливістю знайти транспортний засіб. Виконавчий напис повторно пред`явлено до виконання та 10 листопада 2017 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження, 11 січня 2018 року автомобіль знайдено та вилучено, передано на зберігання на штрафний майданчик.

Разом з тим, 24 жовтня 2015 року здійснено перереєстрацію автомобіля на користь ОСОБА_2 по 13 липня 2016 року; з 27 липня 2016 року по 12 січня 2017 року автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 ; з 12 січня 2017 року автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 . Ураховуючи, що перереєстрація автомобіля відбувалась в той час, коли була чинною постанова про його розшук, такого не допускалось згідно пункту 15 порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388.

27 лютого 2017 року ТОВ "НЕОС ЛІЗИНГ" звернулось із заявою до поліції щодо незаконної перереєстрації, 23 січня 2018 року порушено кримінальне провадження №0000266 за частиною 1 статті 358 КК України.

Посилаючись на викладене, ураховуючи те, що ТОВ "НЕОС ЛІЗИНГ" як власник автомобіля не укладало з ОСОБА_2 правочинів щодо відчуження автомобіля, правочин з відчуження автомобіля є нікчемним відповідно до статті 228 ЦК України, товариство звернулось до суду із цим позовом та просить скасувати незаконні реєстрації, витребувати майно та визнати на нього права власності.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

Скасувати держану реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 з ТОВ «УніКредит Лізинг» (перейменоване на ТОВ «Альфа-Лізинг Україна), на користь ОСОБА_2 , яка відбулася 24 жовтня 2015 року;

Скасувати держану реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка відбулася 27 липня 2016 року;

Скасувати держану реєстрацію (перереєстрацію) автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка відбулася 12 січня 2017 року;

Визнати ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» ( ) власником автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 ;

Витребувати з володіння ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , автомобіль PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 , та передати його належному власнику - ТОВ «Альфа-Лізинг Україна»;

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Альфа-Лізинг Україна понесені судові витати з сплати судового збору в солідарному порядку в сумі 14573,60 грн.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі посилається на наступне.

Зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що позивачу про факт незаконної перереєстрації автомобіля стало відомо 14 лютого 2017 року з листа РСЦ МВС в м.Києві від 27 грудня 2018 року, не обґрунтував це з посиланням на докази. Окрім того, з 2012 року, коли автомобіль вибув з володіння позивача, останній ним не цікавився та не вживав заходів по поверненню.

У зв`язку із цим уважає помилковими висновки суду про те, що позивач не пропустив строк позовної давності. Окрім того, судом не досліджено дотримання строків позовної давності за кожною вимогою.

Рішенням не встановлені обставини, передбачені статтею 388 ЦК України щодо необхідності доведення вибуття майна з володіння поза волею іншим шляхом.

Не відповідають обставинам справи висновки суду щодо порушення ОСОБА_1 при купівлі автомобіля постанови НБУ від 06 червня 2013 року зі змінами, оскільки зазначена постанова не підлягала застосуванню по відношенню до фізичних осіб.

Не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що відсутні докази сплати ОСОБА_1 вартості придбаного автомобіля, оскільки автомобіль придбано за власні кошти, а договір, на підставі якого автомобіль придбано, не оспорений і не визнаний недійсним.

На ОСОБА_1 покладено надмірний тягар та всю вину за дії державного органу, який оформлював і реєстрував укладений ним договір купівлі-продажу автомобіля.

Вказує, що судом порушено принцип диспозитивності, оскільки позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на статті 215, 228, 388 ЦК України, проте не обґрунтував підстав для їх застосування. При цьому, позивач обґрунтовував позов на підставі норм матеріального права, а суд ухвалив рішення на підставі процесуальних норм.

Суд в порушення процесуальних строків щодо подання доказів прийняв доповнення до позову та докази.

Позивач не сплатив судовий збір в необхідному розмірі, а суд на заперечення відповідача, залишив вказані порушення без реагування.

Суд залишив поза увагою відзив на позовну заяву, відзив на доповнення позовних вимог, письмові пояснення із доказами, доводами та запереченнями на позов.

До Єдиного державного реєстру судових рішень та скаржнику оскаржуване рішення надіслане після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Посилається на те, що не були дотримані такі принципи відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: порушено право на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, нерозумний строк розгляду справи, недостатньо і неналежно обґрунтування судового рішення.

Вказує, що позивач і суд створили механічно і умисно складну справу, зазначивши декількох відповідачів та декілька вимог, що призвело до невмотивованого і незаконного перенесення судових засідань.

Посилаючись на ряд рішень ЄСПЛ щодо права мирного володіння майном і невтручання у такий процес держави, скаржник зазначає, що втручання у право власності не ґрунтувалось на законодавстві України, на вимогах Конвенції, не переслідувало легітимну мету, з порушенням принципу пропорційності втручання у право, не дотриманий справедливий баланс між інтересами суспільства і власними.

Скаржник зазначає, що судом допущені істотні порушення норм матеріального права, які стосуються позовної давності, оскільки не з`ясовано коли позивач не тільки довідався, але й міг довідатись про порушення свого права, не дослідив питання перебігу позовної давності окремо за кожного відповідача.

Судом допущені істотні порушення норм матеріального права, які стосуються витребування майна від добросовісного набувача, оскільки судом відповідно до статті 388 ЦК України не встановлено питань добросовісності набувача, придбання автомобіля за відплатним договором, чи є позивач власником майна, суд не встановив як саме вибуло майно від позивача, чи мимо його волі іншим чином.

При цьому місцевий суд не дотримався висновків, викладених в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року по справі №753/10201/16-ц (провадження №61-19986св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 03 липня 2019 року справа №128/2526/16-ц (провадження №61-19974св18), в постанові Верховного суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 03 липня 2019 року по справі №128/2526/16-ц (провадження №61-19974св18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року по справі №367/2022/15-ц (провадження №14-376цс18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року по справі №753/10201/16-ц (провадження №61-19986св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року по справі №753/10201/16-ц (провадження №61-19986св18), в постанові Великої палата Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №674/31/15-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року по справі №761/1554/16-ц (провадження №61-22310св18).

Вказує, що судді заявлено відвід з підстав порушення норм процесуального права.

Зазначає також, що правочин, на підставі якого скаржник набув майно, є дійсним.

Вказує, що згідно заочного рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 04 лютого 2021 року установлено незаконність накладення арешту на спірний автомобіль 12 грудня 2017 року приватним виконавцем Говоровим П.В. та вказаний арешт знятий як незаконно накладений.

Мотивуючи наведеним, просить задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

ТОВ "Альфа-Лізинг Україна" подано відзив на апеляційну скаргу.

В частині доводів щодо застосування позовної давності зазначає наступне.

24 жовтня 2013 року видано виконавчий напис про повернення автомобіля, відкрито виконавче провадження, 24 березня 2016 року виконавчий напис повернуто стягувачу у зв`язку із неможливістю розшукати автомобіль. Про факт відчуження автомобіля стало відомо 14 лютого 2017 року після отримання листа РСЦ МВС в м.Києві від 27 грудня 2016 року №31/26-15906вх. Позов подано у 2018 році, відтак строк позовної давності не пропущено.

В частині доводів щодо незастосування статті 388 ЦК України посилається на те, що рішення суду містить відповідні висновки, а вимоги позивача ґрунтуються на такій нормі.

Вимога про визнання права власності на автомобіль зумовлена особливостями реєстрації транспортних засобів на підставі рішення суду про визнання права власності.

Щодо тривалих строків розгляду справи, то посилається на те, що на таке, зокрема, вплинула процесуальна поведінка скаржника, який неодноразово не з`являвся до суду.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Саливон С.О., а також третя особа ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на викладені в апеляційній скарзі обставини.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, часі місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ТОВ «УніКредит Лізинг» зареєстрований 13 лютого 2009 року власником автомобіля PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 .

07 липня 2011 року між ТОВ «УніКредит Лізинг» (в подальшому перейменоване на ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ») та ОСОБА_4 укладено Договір фінансового лізингу №2852L11/00-LD, об`єктом якого є автомобіль PorscheCayenne GTS, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 , білого кольору, кузов/шасі НОМЕР_1 .

За Договором лізингу право власності на предмет лізингу зберігається за ТОВ «УніКредит Лізинг» до закінчення строку договору та виконання необхідних вимог договору, єдиною особою, яка має право на користування вказаним автомобілем є ОСОБА_4 . Право розпоряджатися автомобіля залишалося виключно за ТОВ «УніКредит Лізинг».

Відповідно до даних постанови слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві від 28 січня 2012 року автомобіль викрадено 08 січня 2012 року та згідно тверджень позивача знайдено та 09 квітня 2012 року слідчим Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 12 червня 2013 року у справі №757/8565/13-ц з ОСОБА_6 стягнуто 637461,01 грн. заборгованості за договором лізингу.

24 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саваріною О.С. вчинено виконавчий напис №4310 про повернення на користь ТОВ «УніКредит Лізинг» зазначеного автомобіля.

29 листопада 2013 року Постановою ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження №40988663 щодо вилучення та повернення зазначеного транспортного засобу на користь ТОВ «УніКредит Лізинг».

24 грудня 2013 року ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві у виконавчому провадженні №40988663 прийнято постанову щодо розшуку зазначеного транспортного засобу.

24 березня 2016 року ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві у виконавчому провадженні №40988663 прийнято постанову про поверненню виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з тим, що вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку наведеного вище транспортного засобу виявилися безрезультатними.

Виконавчий напис повторно пред`явлено до виконання приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Говорову П.В., яким 10 листопада 2017 року відкрито виконавче провадження №55134889.

12 грудня 2017 року приватним виконавцем Говоровим П.В. прийнято постанову про розшук автомобіля.

Згідно доводів позовної заяви вказаний автомобіль розшукано 11 січня 2018 року і відправлено на штрафний майданчик.

В частині зміни власників автомобіля установлено наступне:

- 24 жовтня 2015 року здійснено перереєстрацію автомобіля на користь ОСОБА_2 по 13 липня 2016 року. Підстава набуття права власності довідка-рахунок ТОВ "ІНТРАНСАВТО" від 25 жовтня 2015 року (том 1 а.с.160);

- з 27 липня 2016 року по 12 січня 2017 року автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_3 ;

- з 12 січня 2017 року автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 8045/2017/285732, укладеному з ОСОБА_3 та посвідченому в сервісному центрі РСЦ МВС в м.Києві. Ціна договору - 1 603 390,68 грн. (том 1 а.с.31)

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно постанови НБУ від 06 червня 2013 року №210 встановлено обмеження щодо здійснення готівкового розрахунку між двома фізичними особами на суму 50000 грн., розрахунки більшої здійснюються шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, разом з тим у ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» відсутні докази сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартості транспортного засобу в розмірі 1 603 390,68 грн.

Окрім того, суд вказав, що ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» (ТОВ «Альфа-Лізинг Україна») не укладало правочинів з ОСОБА_2 щодо відчуження автомобіля, грошові кошти від ОСОБА_2 не надходили, у зв`язку з чим правочин щодо його відчуження є нікчемним, а ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» є належним власником зазначеного ТЗ.

Відхиляючи заяву ОСОБА_1 щодо застосування позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини між сторонами лізингу є договірними, відтак відсутні підстави для застосування позовної давності.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача унормовано статтею 388 ЦК України.

Звертаючись із цим позовом, позивач вказує, що 24 жовтня 2015 року здійснено перереєстрацію автомобіля на користь ОСОБА_2 , підстава набуття права власності довідка-рахунок ТОВ "ІНТРАНСАВТО" від 25 жовтня 2015 року (том 1 а.с.160).

Довідка-рахунок є документом, що підтверджує укладення правочину щодо переходу права власності на автомобіль та тягне за собою зміну його власника.

Згідно пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 (1371-2009-п)) унормовано, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

З огляду на наведене, ураховуючи, що державна реєстрація (перереєстрація) проводиться виключно на підставі заяви власника, натомість позивачем не надано доказів, що 24 жовтня 2015 року такі дії вчинено поза волею власника, слід дійти висновку, що позивачем не доведено факту вибуття спірного автомобіля незаконним шляхом.

Доводи позовної заяви про те, що ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» (ТОВ «Альфа-Лізинг Україна») не укладало правочинів з ОСОБА_2 щодо відчуження автомобіля, грошові кошти від ОСОБА_2 не надходили, у зв`язку з чим правочин щодо його відчуження є нікчемним, а ТОВ «НЕОС ЛІЗИНГ» є належним власником зазначеного ТЗ, не підтверджено належними та допустимими доказами.

Колегія суддів зазначає, що за принципами цивільного судочинства обставина, про яку сторона стверджує, підлягає доказуванню, одне лише твердження сторони не дає підстав уважати цю обставину доведеною та встановленою.

Підстав подальшого переходу права власності за спірний автомобіль до ОСОБА_3 позивачем також не визначено, відповідних документів не надано.

Доводи позовної заяви щодо нікчемності у відповідності до статті 228 ЦК України правочину, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є помилковими з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Отже, положеннями статті 228 Цивільного кодексу України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте у цій справі не встановлено обставин, з якими закон пов`язує нікчемність правочину внаслідок порушення публічного порядку, і як наслідок відсутність підстав застосування наслідків нікчемного правочину.

Доводи позивача щодо відсутності доказів розрахунків сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 вартості транспортного засобу в розмірі 1 603 390,68 грн., а також посилання позивача на вимоги постанови НБУ від 06 червня 2013 року №210, в контексті вирішення заявлених позовних вимог з урахуванням підстав позову правового значення не мають.

Установлено також, що заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , усунуто перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з автомобіля PorscheCayenne GTS, накладеного постановою приватного виконавця Говорова П.В. від 12 грудня 2017 року у виконавчому провадженні №55134889.

Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій ( частини 1-4 цієї статті).

Однією із основних засад цивільного судочинства є диспозитивність, а саме суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивача факту вибуття спірного автомобіля не з його волі, відтак відсутні підстави для задоволення вимог про скасування державної реєстрації, визнання власником, витребування майна.

Доводи апеляційної скарги в частині наявності підстав для відводу судді першої інстанції не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Оскільки апеляційним судом відмовляється в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, відсутні підстави для вирішення питання щодо застосування позовної давності у цій справі.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до статті 141, 382 ЦПК України з ТОВ "Альфа-Лізинг Україна" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 21 860,40 гривень.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Регіональний сервісний центр МВС в м.Києві, ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації, визнання власником, витребування майна - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Лізинг Україна" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 21 860,40 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 серпня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова