27 січня 2022 року м. Кропивницький
справа № 404/8212/14
провадження № 22-ц/4809/7/22
Окрема думка судді колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду Черненка В.В. на постанову Кропивницького апеляційного суду від 27 січня 2022 року у складі колегії суддів Мурашка С.І., Чельник О.І., Черненка В.В., у справі № 404/8212/14, провадження № 22-ц/4809/7/22 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2015 року у складі судді Галагана О. В.
У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») звернулось у суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просив:
- стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007, яка складає: 94 180,82 доларів США заборгованість за основним боргом та відсотками та 478346,57 грн заборгованість по неустойці (пеня та штраф);
- стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь судовий збір по 1 827 грн, з кожного.
В травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» та просила:
- визнати недійсним з моменту укладення договір поруки № 401/11/04/2007/840-4406/КФ, укладений 11 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним з моменту укладення договір іпотеки, укладений 11 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г. Ф. та зареєстрованого в реєстрі за № 999.
В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» та просив:
- визнати недійсним з моменту укладення кредитний договір № 401/11/04/2007/840-4406/КФ, укладений 11 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ;
- визнати недійсним договір іпотеки, укладений 11 квітня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. та зареєстрованого в реєстрі під № 999.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 травня 2015 року прийнято зустрічні позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсними договору позики та договору іпотеки до спільного розгляду за первісним позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, а вимоги по ним об`єднано в одне провадження.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ, укладеного 11.04.2007 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки задоволено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № 401/11/04/2007/840-4406/КФ укладений 11.04.2007 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 з моменту укладення.

Визнано недійсним договір поруки № 401/11/04/2007/840-4406/КФ укладений 11.04.2007 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір іпотеки укладений 11.04.2007 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідченого нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. та зареєстровано в реєстрі під № 999.

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути ПАТ «КБ «Надра» 54 600 дол США, отриманих за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 1 180 233,11 грн.

Зобов`язано ПАТ «КБ «Надра» повернути ОСОБА_1 24 211,89 доларів США, що станом на день ухвалення рішення еквівалентно 523 364 грн.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року касаційну скаргу ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково, постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 2018 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 16.10.2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку повідомляє суд апеляційної інстанції, що на підставі постанови НБ України від 05.02.2015 року №83 ПАТ «Комерційний банк «Надра» віднесено до категорії неплатоспроможних і виконавчою дирекцією Фонд гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 05.02.2015 №26 запроваджену тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра».

Також повідомлено, що право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 №401/11/04/2007/840-4406/к від 11.04.2007 року укладеним з ПАТ «КБ «Надра» було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у складі лоту GL48N718070.

На вимогу суду апеляційної інстанції ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 29.10.20 року повідомлено апеляційний суд, що відповідно до договору про відступлення права вимоги від 05.08.2020 року до них перейшло право вимоги з зазначенням одного боржника.

На підтвердження зазначеного надано копію договору від 05.08.2020 року про відступлення права вимоги ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Зазначено також, що на час відповіді, право вимоги за кредитним договором №401/11/04/2007/840-4406/к від 11.04.2007 було відступлено з ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «Брайтінвестмент».

22.12.2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від ТОВ «Брайтінвестмент» про залучення до участі по справі як правонаступника і долучено копії документів на підтвердження зазначеного.

28.12.2020 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про залучення до участі по справі, як правонаступника по справі № 404/8212/14 провадження №22-ц/4809/809/20 з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Брайтінвестмент» долучено копії:

- кредитний договір №401/11/04/2007/840-4406/к від 11.04.2007 року ,

- договір поруки від 11.04.2007 ,

- договір іпотеки від 11.04.2007 року,

- договір про відступлення права вимоги ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» №GL48N718070 від 05.08.2020,

- додаток №1 до договору №GL48N718070 від 05.08.2020,

- договір №GL48N718070 від 18.12.2020 про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Брайтінвестмент».

- додаток №1 до зазначеного договору .

Ухвалою апеляційного суду від 28.12.2020 запропоновано ТОВ «Брайтінвестмент» надати оригінали та належно завірені копії, які підтверджують, що до ТОВ «Брайтінвестмент» перейшло від ПАТ «КБ «Надра» право вимоги за кредитним договором №401/11/04/2007/840-4406/к від 11.04.2007 року, договором поруки від 11.04.2007, договором іпотеки від 11.04.2007 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 березня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника позивача ПАТ «КБ «Надра», ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ».

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 27 січня 2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», задоволено частково. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заборгованість за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007 в розмірі 53 904 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот чотири) доларів США 79 центів - заборгованість за основним боргом і відсотками та 10 924 (десять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 39 коп пеня.

В задоволенні інших позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», до ОСОБА_1 відмовлено.

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про визнання недійсними договору поруки та договору іпотеки відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» 3 612 (три тисячі шістсот дванадцять) грн 64 коп судових витрат. Сплачений Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» судовий збір в сумі 5 359 (п`ять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн 20 коп компенсовано за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Я, суддя Кропивницького апеляційного суду Черненко В.В., не погоджуюся з постановою Кропивницького апеляційного суду від 27.01.2022 в частині оцінки доказів та мотивів часткового задоволення позову, а саме стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», заборгованості за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007 в розмірі 53 904 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот чотири) доларів США 79 центів - заборгованість за основним боргом і відсотками та 10 924 (десять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 39 коп пеня, з наступних підстав.

Ухвалюючи нове рішення та задовольняючи частково позов, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування: періоду надання кредиту, розміру процентної ставки, порядку її нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку неустойки, періоду внесення платежів.

Кредитний договір та договір поруки укладені сторонами з дотриманням вимог закону, добровільно та без жодних застережень, добровільно підписані позичальником ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 .

В мотивувальній частині постанови зазначено, що позовні вимоги до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та зазначено розмір заборгованості, який підлягає стягненню.

З зазначеними висновками суду я не погоджуюсь з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України і ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись у суд з позовом ПАТ «Комерційний банк Надра» на підтвердження позову послався як на належні та допустимі докази: розрахунок боргу станом на 25.07.2014 року за кредитним договором № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007, копію кредитного договору № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007, копію договору поруки № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007.

Відповідно до статті 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що позивач по справі не надав у суд оригінали кредитного договору № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007, договору поруки № 401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007 на огляд.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вирішувалось питання про надання правонаступником ТОВ «Брайт Інвестмент» відповідно до ухвали Кропивницького апеляційний суд від 28.12.2020 необхідні документи, для встановлення обставин справи, в тому числі оригінал договору відступлення права вимоги від 30.09.2020. Суд витребував наступні документи:

-Оригінал акту приймання передачі кредитної справи за договором №401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007, Оригінал договору № GL48N718070_blank _04 про відступлення прав вимоги укладений 30 вересня 2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент»;

-Оригінал договору № GL48N718070_blank _04 про відступлення прав вимоги укладений 18 грудня 2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент»;

-Оригінал кредитного договору №401/11/04/2007/840-4406/КФ укладеного 11.04.2007 між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ,

- Оригінал нотаріально посвідченого договору іпотеки від 11.04.2007, укладеного між іпотекодавцями: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та іпотекодержателем ПАТ КБ «Надра»;

-Оригінал договору поруки укладеного 11.04.2007 між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Надра».

-Оригінал банківського документа про підтвердження оплати ціни договору відступлення прав вимог № GL48N718070_blank _04 від 18.12.2020;

-Оригінал генеральної та/або індивідуальної ліцензію Національного банку України на право здійснення операцій з іноземною валютою ТОВ «Брайт Інвестмент».

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Брайт Інвестмент» на вимогу ухвали суду від 28.12.2012 надав до суду апеляційної інстанції на огляд оригінали двох договорів, а саме договір № GL48N718070_blank укладений 05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та договір № GL48N718070_blank_04 укладений 18.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент». Інші вимоги суду викладені в ухвалі від 28.12.2012 виконані не були.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Брайт Інвестмент» набув право вимоги за кредитним договором №401/11/04/2007/840-4406/КФ.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в своїй постанові від 2 листопада 2021 у справі № 905/306/17 зазначив таке:

Відповідно до ст. 517 ЦК, на яку посилається скаржник, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Надання таких документів має на меті перевірку існування у кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків (п. 41 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012).

З аналізу договору про відступлення прав вимог, який укладено 05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вбачається, що в пункті 5 цього договору зазначено:

«Новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього договору отримав від Банку усі наявні в Банку документи, що підтверджують право вимоги до Боржників».

Повністю аналогічний текст прописаний і в пункті 5 Договору про відступлення прав вимоги укладений від 18.12.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент».

За таких обставин, керівники цих фінансових установ укладаючи зазначені вище договори підтвердили факт того, що вони отримали від ПАТ «Комерційний банк «Надра» кредитну справу за кредитним договором №401/11/04/2007/840-4406/КФ від 11.04.2007 з оригіналами кредитного договору та договорів забезпечення договір іпотеки та договір поруки, а також оригінали банківських платіжних документів за цим договором та актом приймання передачі кредитної справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 2-82/10 про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" в своїй Постанові від 03.03.2021, визначив про наступне:

За правилами частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (частина п`ята статті 95 ЦПК України).

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частина шоста статті 95 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція була висловлена в Постановах Верховного Суду по справі №757/28231/13-ц від 23.12.2020, по справі № 705/2045/16-ц від 31.03.2021, по справі № 213/2141/16-ц від 17.03.2021.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду 26.02.2020 виніс постанову по справі № 757/63756/18 (провадження № 61-13113 св19), якою скасував рішення суддів першої та апеляційної інстанції на підставі того, що ці суди відмовили в задоволенні клопотання позичальника зобов`язати фінансову установу надати до суду оригінал кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Брайт Інвестмент» не надав до суду для огляду оригінал кредитної справи з розрахунками суми заборгованості за кредитом, які як вже було зазначено вище згідно відомостей зазначених в договорах відступлення права вимоги про те, що оригінали кредитної справи від ПАТ «КБ «Надра» спочатку були передані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а в подальшому на підставі договору були передані ТОВ «Брайт Інвестмент».

Відповідно докази надані з порушення норм ЦПК України не можуть бути визнані як належні та допустимі на підтвердження позову.

Крім того, ТОВ «Брайт Інвестмент» ставлячи питання перед апеляційним судом про стягнення боргу не підтверджують свою вимогу належними та допустимими доказами, а саме розрахунком суми боргу, та первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують заборгованість.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (втратила чинність на підставі Постанови Національного банку № 75 від 04.07.2018), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

П.п. 14 ч. 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України вказує, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

П. 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51Розділу 3 Положення).

П. 52, 53 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається.

В свою чергу, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 аналогічно встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

З огляду на вказане, розрахунок заборгованості, наданий банком, не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15.

Встановлені обставини дають підстави зробити висновки, що розрахунок заборгованості, який надається позивачем на підтвердження позову не може бути визнаний судом, як належний та допустимий.

В матеріалах справи відсутні інші докази на підтвердження позову.

Встановлені обставини в сукупності дають можливість дійти висновку, що належні та допустимі докази на підтвердження позову в матеріалах справи відсутні, відповідно підстав для задоволення позову не вбачається.

Суддя Черненко В.В.