Номер провадження: 22-ц/813/310/22
Справа № 2/1519/5986/11
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Сидоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів по цивільній справі №2/521/5986/11, виданих Малиновським районним судом м. Одеси за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19.03.2014 року скасовано рішення суду від 25.06.2012 року в частині відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалено нове рішення, яким в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 20.06.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру. Після чого заявник звернувся до Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про виключення його з реєстру боржників та зняття усіх обтяжень, що накладені в рамках ВП №55822583, та подав заяву про закінчення виконавчого провадження №53795660 з примусового виконання виконавчого листа №2/1519/5986/11 від 10.10.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак, 12.04.2021 року Першим Малиновським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) заявнику відмовлено, оскільки відсутні підстави для виключення ОСОБА_1 з реєстру боржників за ВП №55822583, зокрема у зв`язку з тим, що 27.05.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (т. 3, а.с. 54-60).

28 квітня 2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено (т. 3, а.с. 81-82).

20 травня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року про залишення від задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню. Апелянт вважає, що судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось, що боржниками сумлінно та в добровільному порядку виконувалося рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року та вказує, посилаючись на п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню. На думку апелянта, виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників можливе лише при визнанні судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Апелянт вважає твердження Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного Міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) про неможливість закінчити виконавче провадження у зв`язку з тим, що його необхідно виконати у іноземній валюті, а саме у доларах США, хибним, адже оскільки основне зобов`язання виконане, то і іпотека припиняється. Апелянт, посилаючись на ст. 432 ЦПК, зазначає, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або з інших причин. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема апелянт зазначає, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи, він не отримував судових повісток та йому не надходили повідомлення про те, що на його ім`я надходили рекомендовані листи. Тому, апелянт просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити (т. 3, а.с. 88-96).

15 липня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник ПАТ «МТБ БАНК» - адвокат Шевченко К.С. зазначає, що заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 року №00019R41 не погашена, зобов`язання не виконано. Представник банку повідомляє, що заборгованість ОСОБА_1 перед МТБ «БАНК» за кредитним договором від 20.06.2008 року №00019R41 становить: заборгованість по основному боргу - 40734,58 дол. США, заборгованість за відсотками - 13818,98 дол. США, пеня - 14914,46 грн. Представник банку, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №340/385/17, вказує, що в разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику, тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. При цьому, представник банку зазначає, що перерахованими боржником коштами в межах виконавчого провадження здійснено погашення заборгованості за рішенням суду лише частково, що як вказує представник банку не вважається належним виконанням зобов`язання. Тому, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін (т. 3, а.с. 115-117).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відео конференції до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до листа Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.04.2021 року, на даний час виконавчий лист №2/1519/5986/11 виданий Малиновським районним судом міста Одеси 26.11.2014 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00019R41 від 20.06.2008 року, не перебуває на виконанні, оскільки 27.05.2020 року його повернуто стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Також, суд першої інстанції зазначив, що станом на дату розгляду заяви строк пред`явлення виконавчого листа сплинув та питання про поновлення строку його пред`явлення судом не вирішувався, що свідчить про відсутність підстав додаткового визнання цього виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки він фактично не може бути пред`явлений для примусового виконання (т. 3, а.с. 82 зворот).

Апеляційний суд, задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

25 червня 2012 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00019R41 від 20.06.2008 року, яка станом на 29.06.2011 року складала: 386951,61 гривень поточна заборгованість за наданим кредитом, 35468,36 гривень заборгованість по сплаті відсотків, 7152,98 гривень заборгованість за пенею за несплату основного боргу, 16495,50 гривень заборгованість за пенею за несплату процентів, 3265,98 гривень заборгованість по несплаті штрафу, а всього 449 334 гривень 43 копійки; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» 1700 гривень в рахунок сплаченого судового збору та 120,00 гривень в рахунок сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В задоволенні решти вимог - відмовлено (т. 1, а.с. 169-170).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 березня 2014 року скасовано рішення суду від 25.06.2012 року в частині відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалено нове рішення, яким в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 20.06.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 41-44). Дане рішення в касаційному порядку не оскаржувалося, а отже рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2012 року набрало законної сили 19.03.2014 року.

В подальшому, Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00019R41 від 20.06.2008 року, а також про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 60 зворот).

09 лютого 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про визнання виконавчих листів, виданих Малиновським районним судом м. Одеси по справі №2/1519/5986/11 від 26.11.2014 року такими, що не підлягають виконанню (т. 3, а.с. 4-7).

22 лютого 2022 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси у цивільній справі №2/521/5986/11 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, по цивільній справі за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки у разі виконання своїх зобов`язань боржником перед кредитором (позивачем, стягувачем), виконавче провадження має бути закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (т. 3, а.с. 27-28).

01 березня 2021 року заявник звернувся до Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про виключення його з реєстру боржників та зняття усіх обтяжень, що накладені в рамках ВП №55822583, та подав заяву про закінчення виконавчого провадження №53795660 з примусового виконання виконавчого листа №2/1519/5986/11 від 10.10.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (т. 3, а.с. 74-75).

12 квітня 2021 року Першим Малиновським ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) заявнику відмовлено, оскільки відсутні підстави для виключення ОСОБА_1 з реєстру боржників за ВП №55822583, зокрема у зв`язку з тим, що 27.05.2020 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (т. 3, а.с. 78-79).

Після чого, 21 квітня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів по цивільній справі №2/521/5986/11 (т. 3, а.с. 54-60).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 січня 2018 року у цивільній справі № 755/15479/14-ц підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Щодо виконавчого листа про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до копії виконавчого листа, наявного в матеріалах справи, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00019R41 від 20.06.2008 року, яка станом на 29.06.2011 року складає: 386951,61 грн - поточна заборгованість за наданим кредитом, 35468,36 грн - заборгованість по сплаті відсотків, 7152,98 грн - заборгованість за пенею за несплату основного боргу, 16495,5 грн - заборгованість за пенею за несплату процентів, 3265,98 грн - заборгованість за несплату штрафу, а всього 449334,43 грн (т. 3, а.с. 63).

Згідно з постановою державного виконавця в рамках виконавчого провадження №55824795 від 16.02.2018 року про арешт майна боржником добровільно погашено 28341,25 грн, тому на день винесення постанови державного виконавця заборгованість становила 420993,18 грн (т. 3, а.с. 65).

ОСОБА_1 до заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, було надано копії квитанцій щодо погашення боргу за виконавчим листом №2/1519/5986/11 від 26.11.2014 року на загальну суму 420993 гривні 20 копійок (т. 3, а.с. 67-73). Отже, ОСОБА_1 погашено заборгованість за виконавчим листом у повному обсязі.

Не погоджуючись із доводами апелянта, представник ПАТ «МТБ БАНК» - адвокат Шевченко К.С. у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що 20 червня 2008 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МТБ БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №00019R41 про надання позичальнику кредиту у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 63821,89 дол. США на придбання нерухомості з 20 червня 2008 року з терміном погашення по 19 червня 2028 року. Також, зазначає, що заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 року №00019R41 не погашена, зобов`язання не виконано. Представник банку повідомляє, що заборгованість ОСОБА_1 перед МТБ «БАНК» за кредитним договором від 20.06.2008 року №00019R41 становить: заборгованість по основному боргу - 40734,58 дол. США, заборгованість за відсотками - 13818,98 дол. США, пеня - 14914,46 грн (т. 3, а.с. 115-116).

При цьому, представник банку, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №340/385/17, вказує, що в разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику, тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству (т. 3, а.с. 116).

Разом з тим, як у резолютивній частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2012 року, так і у виконавчому листі, виданого на підставі даного рішення, стягувана заборгованість за кредитним договором вказана виключно у національній валюті - гривні (т. 1, а.с. 169 зворот - 170).

Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Враховуючи зазначення в резолютивній частині рішення суду першої інстанції виключно стягнення заборгованості за кредитним договором у гривнях, а також те, що банком не оскаржувалося дане рішення в частині зміни викладу резолютивної частини із зазначенням доларового еквіваленту заборгованості відповідачів, з урахуванням при цьому підтвердження сплати боржниками боргу відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій, апеляційний суд зазначає, що відсутні підстави вважати, що відповідачами (заявниками) зобов`язання не виконано.

Таким чином, виконавчий лист №2/1519/5986/11, виданий 26.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення від 25 червня 2012 року, відповідно до якого вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00019R41 від 20.06.2008 року, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із добровільним виконання рішення суду.

Щодо виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду було видано ще один виконавчий лист, відповідно до якого вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двох житлових кімнат, житловою площею 30,3 кв.м, загальною площею 48,6 кв.м та належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. 20 червня 2008 року за номером 2972797, шляхом застосування процедури продажу з початковою ціною предмету іпотеки 55000 дол. США (т. 3, а.с. 62).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 червня 2021 року у справі №910/12876/19 гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem - «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.

Отже, у разі, якщо обов`язок боржника буде відсутній у зв`язку з його припиненням, за зверненням боржника суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню і у такому випадку виключаються підстави для подвійного стягнення відповідних сум заборгованості.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виконання виданого кредитору виконавчого документа, зокрема й щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі, коли такий обов`язок боржника за таким виконавчим документом вже фактично відсутній повністю у зв`язку з його припиненням (через виконання боржником основного зобов`язання у повному обсязі) підлягає вирішенню в порядку, передбаченому частиною другою статті 432 ЦПК України, за змістом якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду КЦС від 12 серпня 2021 року у справі №757/34955/18.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 виконав основне зобов`язання за кредитним договором, на підтвердження чого надав відповідні докази. У зв`язку з чим, іпотека, як додаткове зобов`язання, припинилася, на підставі чого виконавчий лист про звернення стягнення на іпотечне майно на підставі статті 432 ЦПК України визнається таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, скасовує оскаржувану ухвалу та постановляє нову, якою задовольняє заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню - скасувати та постановити нову.

Визнати виконавчий лист №2/1519/5986/11, виданий 26.11.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення від 25.06.2012 року по справі №2/1519/5986/11 за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, яким вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором №00019R41 від 20.06.2008 року, яка станом на 29.06.2011 року складає: 386951,61 гривень - поточна заборгованість за наданим кредитом, 35468,36 гривень - заборгованість по сплаті відсотків, 7152,98 гривень - заборгованість за пенею за несплату основного договору, 16495,50 гривень - заборгованість за пенею за несплату процентів, 3265,98 гривень - заборгованість по несплаті штрафу, а всього 449334 гривень 43 копійки, таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий лист №2/1519/5986/11, виданий 10.10.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з двох жилих кімнат, житловою площею 30,3 кв.м, загальною площею 48,6 кв.м та належить іпотекодавцю - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Муль Н.С. 20 червня 2008 року за реєстровим №745, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 20 червня 2008 року за номером 2972797, шляхом застосування процедури продажу з початковою ціною предмету іпотеки 55000 доларів США 00 центів (п`ятдесят п`ять тисяч доларів США 00 центів) таким, що не підлягає виконанню.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький