Справа № 548/349/19
Провадження №6/548/12/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2022 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Старокожко В.П.,

за участю секретаря судових засідань Комаренко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Лубенського району Полтавської області заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з клопотанням про відстрочку виконання рішення суду.

Своє клопотання мотивував тим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 15.12.2020 року у справі № 548/349/19 задоволено позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення 166192 грн. 23 коп. безпідставно збережених коштів та судового збору в сумі 2492 грн. 88 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21.04.2020 року.

Вказуючи на те, що він як співзасновник фермерського господарства «Актив С» має намір виконати рішення суду, але у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України настали форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), в силу яких він не може продати зібраний врожай, просить відстрочити виконання вищевказаного рішення суду до 1 листопада 2022 року.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Подорожняк В.В. клопотав про розгляд справи у його відсутність та відсутність свого повірителя. Клопотання просив задовольнити.

Представник Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, клопотав суд про розгляд справи у його відсутність проти відстрочення виконання рішення суду заперечив, посилаючись на те, що заявник вже направляв до міської ради листа, в якому вказував, що зобов`язується виконати судове рішення в жовтні-листопаді 2021 року, про те цього не зробив.

Судя вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Таким чином, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Суд з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 15.12.2020 року у справі № 548/349/19 задоволено позов Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення 166192 грн. 23 коп. безпідставно збережених коштів та судового збору в сумі 2492 грн. 88 коп.

Вказане рішення суду набрало законної сили 21.04.2020 року.

Хорольською міською радою Лубенськго району Полтавської області 15.12.2020 року отримано виконавчий лист, який може бути звернено до виконання до 22.04.2024 року.

З листа № 06-22/1934 від 02.06.2022 року поданого на адресу суду Хорольською міською радою Лубенського району Полтавської області вбачається, що до виконання вказаний виконавчий лист не звертався.

Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003р., "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014р. зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Частиною 4 ст. 435 ЦПК України визначено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України).

В силу вказаних положень процесуального законодавства, підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк в тому числі інші надзвичайні події.

Тобто, відстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання.

Цивільним процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про відстрочення виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду відповідач зокрема посилався на те, що з 24 лютого 2022 року в Україні оголошено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Наведена вище обставина, на думку відповідача, є винятковою та такою, що ускладнюєь виконання рішення, роблять неможливим погашення боржником у поточному бюджетному році боргу у сумі 166192.23 грн. до закінчення збору врожаю ФГ «Актив С.М.», співзасновником якого є відповідач ОСОБА_1 , так як існують об`єктивні проблеми із реалізацією наявної в товаристві сільськогосподарської продукції, пов`язаною із блокуванням портів.

За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для відстрочки його виконання, належать скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013р. зазначено, що відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд звертає увагу на те, що надання відстрочки виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, пункт 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003р. у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 17.09.2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00). Таким чином, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Суд зазначає, що введення військового стану в Україні, та пов`язані з цим економічні проблеми в сфері торгівлі сільськогосподарською продукцією свідчать про те, що його фінансовий стан і зазначені в заяві обставини роблять неможливим своєчасне виконання рішення у даній справі. За таких обставин, відстрочка виконання рішення для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення та погашення заборгованості перед стягувачем.

Відстрочка виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку неплатоспроможності боржника. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. "Чижів проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

З`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, дослідження та оцінювання не лише доводів боржника, а й заперечень кредитора є необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду.

При цьому, необхідно враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все необхідно враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Відстрочення виконання рішення суду до 01.11.2022р. в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що положенням частини 5 статті 435 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системне тлумачення ст. 435 ЦПК України дозволяє дійти наступних висновків. Структурно стаття складається з 7 частин, серед яких частини 1, 2 і 7 присвячені порядку розстрочення та відстрочення судового рішення (процедурні питання подання та розгляду заяви), 3, 4 - підставам для відстрочення та розстрочення судом, 5, 6 - правовим наслідкам та питанням, які вирішуються судом при ухваленні такого рішення. Зі змісту даної норми вбачається, що термін спливу з моменту ухвалення судового рішення не виступає чинником, який враховується судом при вирішенні питання про задоволення такої заяви.

З огляду на це, положення ч. 5 ст. 435 ЦПК України слід розуміти як такі, що стосуються вже правових наслідків задоволення поданої стороною заяви та обмежують максимальний строк, на який суд може розстрочити або відстрочити виконання судового рішення, одним роком з дня прийняття саме рішення про відстрочення або розстрочення останнього.

З урахуванням наведеного, клопотання про відстрочення виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відстрочити ОСОБА_1 виконання рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 15.12.2020 року у справі № 548/349/19 про стягнення із відповідача 166192 грн. 23 коп. безпідставно збережених коштів та судового збору в сумі 2492 грн. 88 коп. до 01 листопада 2022 року.

Ухвалу може бути оскаржено протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення особі відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Головуючий: