РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Ступарик К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 17 листопада 2002 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Не зважаючи на це, позивач не бажає жити однією сім`єю з ОСОБА_2 , збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Тому ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунту-вання своїх заперечень відповідач посилається на те, що розірвання шлюбу негативно вплине на ОСОБА_3 . Тому ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 17 листопада 2002 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований у ВРАГС м. Рівне, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №1752. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 17 листопада 2002 року (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11 вересня 2007 року (а.с.5).

Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них.

Встановлено, що ОСОБА_1 не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Він категорично заперечує проти вжиття заходів, спрямованих на примирення з ОСОБА_2 . Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Посилання ОСОБА_2 на те, що на утриманні сторін перебуває син ОСОБА_3 , оцінюються критично, оскільки примушування ОСОБА_1 до шлюбу з відповідачем не допускається. Крім того, розірвання шлюбу між сторонами жодним чином не впливає на правовідносини, які існують між ними та їх сином ОСОБА_3 .

З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_2 , належить розірвати.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.ст.263-265, ч.1 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 17 листопада 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис за №1752, розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець