Справа № 183/2876/21
№ 2/183/953/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

29 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 28 листопада 2006 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів вона є власником Магазину промтоварів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 16906981).

ОСОБА_1 вказує на те, що 28 липня 2009 року між нею і Новомосковської міської ради Дніпропетровської області укладений Договір оренди земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер :03:011:0057 з цільовим призначенням: для комерційного використання роздрібна торгівля та комерційні послуги, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,зареєстрований 28 липня 2009 року у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 04:09:111:00118 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 119). Речове право зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером:39363841 від 19.11.2020 року.

При цьому, земельну ділянку передано в оренду на підставі рішення Новомосковської міської ради № 716 від 24 квітня 2009 року «Про передачу земельних ділянок у користування», згідно з яким було розірвано попередній Договір оренди № 689 від 22 червня 2005 року, укладений між сторонами на підставі рішення Новомосковської міської ради № 565 від 24 травня 2005 року.

На земельній ділянці знаходиться магазин (п. 3 Договору оренди).

Згідно з п. 5 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 349 175,92 грн.

Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки.

Пунктом 8 Договору оренди передбачено, що договір укладено на термін 5 (п`ять) років. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Пунктом 39 Договору Розділ «Поновлення договору оренди землі» сторони погодили, що після закінчення строку договору, на який його було укладено, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Факт належного виконання позивачем умов договору є відсутність відносно неї будь-яких претензій з боку орендодавця, що підтверджується відомостями з бази даних податкового органу станом на 27.04.2021 року, ОСОБА_2 не має податкового боргу, зокрема перебуває на обліку в органах доходів та зборів (скріншот).

09 лютого 2021 року позивач у процесі реалізації преважного права орендаря перед іншими особами відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» звернулася до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Новомосковської ради (ЦНАП) з заявою р.№ 30-002-09-2021 про поновлення договору оренди земельної ділянки. Разом із заявою нею було подано додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки на тих же умовах строком на п`ять років. Проте, відповідачем було надано відповідь про відмову в поновленні договору оренди земельної ділянки, у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди, який сплив 28 липня 2014 року.

ОСОБА_1 зазначає, що вона з дати реєстрації Договору і до теперішнього часу користується означеною земельною ділянкою, відповідно до умов зазначеного Договору.

Як добросовісний користувач та маючи переважне право поновлення договору оренди земельної ділянки, позивач розраховувала на продовження строку дії договору оренди, а відповідач, приймаючи дане рішення про відмову не врахував цих обставин, чим порушив право позивача на правомірне очікування.

В зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер :03:011:0057, з цільовим призначенням: для комерційного використання роздрібна торгівля та комерційні послуги, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 28 липня 2009 року у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 04:09:111:00118 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 119) на той самий строк (п`ять років), тобто до 28 липня 2024 року та на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ухвалою суду від 05 травня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Новомосковської міської ради посилався на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову з огляду на те, що Договір оренди був укладений 28 липня 2009 року строком на 5 років та не був поновлений, зокрема Додаткова угода з позивачем про його поновлення не укладалася, а тому термін дії його сплив 28 липня 2014 року. Крім того, позивача було повідомлено про відсутність підстав для поновлення договору та роз`яснено, що відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0057 не відповідає діючому вичерпному переліку видів цільового призначення та інше, а тому ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до Новомосковської міської ради з заявою про надання дозволу проекту землеустрою про відведення у користування земельної ділянки. Наполягав на тому, що проекту додаткової угоди про поновлення договору або заяви щодо укладення договору оренди землі від позивача до відповідача не надходило.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, останній просив розглядати справу за його відсутності, вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позов не визнав, посилаючись на обставини викладені у відзиві, просив відмовити в задоволенні вимог.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого 28 листопада 2006 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради депутатів позивач ОСОБА_1 є власником Магазину промтоварів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 16906981), що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 126833220 від 28 листопада 2006 року.

Встановлено, що 28 липня 2009 року між ОСОБА_1 і Новомосковською міською радою був укладений Договір оренди земельної ділянки площею 0,0646га, кадастровий номер :03:011:0057 з цільовим призначенням: для комерційного використання роздрібна торгівля та комерційні послуги, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 28 липня 2009 року у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 04:09:111:00118 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 119). Речове право зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером: 39363841 від 19.11.2020 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 234040598 від 25 листопада 2020 року.

Вищезазначений договір оренди земельної ділянки укладений на підставі рішення Новомосковської міської ради № 716 від 24 квітня 2009 року «Про передачу земельних ділянок у користування», згідно з яким було розірвано попередній Договір оренди № 689 від 22 червня 2005 року, укладений між сторонами на підставі рішення Новомосковської міської ради № 565 від 24 травня 2005 року.

Відповідно до п. 3 Договору, на земельній ділянці знаходиться магазин.

Згідно з п. 5 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 349 175,92 грн.

Пунктами 15-16 Договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду під магазин. Цільове призначення земельної ділянки: для комерційного використання роздрібна торгівля та комерційні послуги.

Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата становить 3% від нормативної грошової оцінки.

Пунктом 8 Договору оренди передбачено, що укладений на термін 5 (п`ять) років. Після закінчення договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 39 Договору Розділ «Поновлення договору оренди землі» сторони погодили, що після закінчення строку договору, на який його було укладено, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Згідно п. 43 Прикінцевих положень Договору оренди земельної ділянки: «Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації».

Тобто Договір оренди від 28 липня 2009 року діяв з 28 липня 2009 року по 28 липня 2014 року.

ОСОБА_1 зазначає, що вона з дати реєстрації Договору і до теперішнього часу користується означеною земельною ділянкою, відповідно до умов Договору.

Судом встановлено, що 09 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 у процесі реалізації преважного права орендаря перед іншими особами відповідно до ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» звернулася до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Новомосковської ради (ЦНАП) з заявою р.№ 30-002-09-2021 про поновлення договору оренди земельної ділянки. Разом із заявою нею було подано додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки на тих же умовах строком на п`ять років. Зазначене підтверджується описом документів, наданих ЦНАП.

Згідно відповіді Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 06 квітня 2021 року за вих. № 676/0/2-21 позивачу було відмовлено в поновленні Договору оренди земельної ділянки з огляду на те, що його термін дії сплив 28 липня 2014 року. Крім того, були відсутні підстави для поновлення Договору, оскільки відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0057 не відповідає діючому вичерпному переліку видів цільового призначення, а тому ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до Новомосковської міської ради з заявою про надання дозволу проекту землеустрою про відведення у користування земельної ділянки.

За змістом ст.15 ЗУ «Про розгляд звернень громадян» №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушень у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

За змістом пункту 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», Новомосковська міська рада мала протягом місяця розглянути зазначене повідомлення та надати свою відповідь про поновлення чи про відмову у поновленні договору оренди.

Підставою відмови в поновленні договору, окрім закінчення строку його дії слугував наказДержавного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель», згідно з яким цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:011:0057 не відповідає діючому вичерпному переліку видів цільового призначення, в той час як при укладенні Договору оренди земельної ділянки сторонами було погоджено її цільове призначення: для комерційного використання роздрібна торгівля та комерційні послуги (п. 16 Договору).

Зокрема, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача щодо неналежного виконання обов`язків орендарем, оскільки вони жодним доказом не спростовані, а навпаки матеріали справи містять докази того, що позивач станом на 27.04.2021 року перебуває на обліку в органах доходів та зборів, є платником податків та не має податкового боргу.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Цивільним Кодексом України, Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється, зокрема, шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі» у відповідній редакції право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) починає регулювати правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

За змістом Постанови Верховного Суду України від 07.06.2017 №6-872цс17 строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові від 18.07.2017 №6-2777цс16.

Як вже було встановлено, Договір оренди укладений між сторонами 28 липня 2009 року та діяв з моменту його державної реєстрації, тобто з 28 липня 2009 року по 28 липня 2014 року, в той же час, після закінчення строку Договору позивач продовжувала користуватися земельною ділянкою, сплачувати орендну плату, при цьому до ОСОБА_1 з боку відповідача не було будь-яких заперечень з приводу користування земельною ділянкою після закінчення договору оренди, а тому між сторонами фактично були автоматично продовжені попередні договірні відносини на той самий строк без укладення нового договору.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

В той же час, у частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами.

Пунктом 8 Договору оренди від 28 липня 2009 року передбачене переважне право орендаря на поновлення договору на новий термін.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, якою законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права, а також зі ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 764 ЦК України передбачено такий правовий механізм, як поновлення договору найму, який зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Однією з підстав для поновлення договору оренди землі, відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є настання обставин при яких орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, за умови відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом місяця після закінчення дії договору

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", слід зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Законом не встановлений початок перебігу строку для надсилання повідомлення орендодавця. В даному випадку має значення лише те, чи закінчився встановлений законом місячний строк для повідомлення орендодавцем про відмову в поновленні договору оренди, оскільки саме з його закінченням пов`язане продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце обґрунтовані заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Якщо ж орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк.

Аналогічну правову позицію щодо розрізнення та застосування цих підстав було сформульовано Верховним Судом України, зокрема у постанові від 25.02.2015 у справі №6-219цс14, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №594/376/17-ц, Верховним судом у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17, постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2019 №908/2002/17.

Як зазначалося вище та підтверджуються матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , на виконання вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі», з метою реалізації свого переважного права на поновлення Договору оренди, звернулася до відповідача з заявою про поновлення Договору оренди, долучивши проект Додаткової угоди про поновлення договору оренди.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач Новомосковська міська рада протягом одного місяця після закінчення строку дії договору зверталася до позивача з листом-повідомленням про заперечення щодо його поновлення, до того ж ні заперечень, ні спростувань отримання листа щодо поновлення договору оренди від 28.07.2009 року до матеріалів справи не надано.

В свою чергу, в матеріалах справи містяться скріншоти офіційного порталу Державної податкової служби України, які містять відомості з бази даних податкового органу станом на 27.04.2021 року відносно ОСОБА_2 , у якої відсутній податковий борг, зокрема остання перебуває на обліку в органах доходів та зборів.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Аналіз поданих доказів свідчить на користь позивача щодо його переважного права на поновлення Договору оренди, оскільки останнім було вжито необхідних заходів щодо його поновлення.

Оскільки ОСОБА_1 , як орендар, скориставшись переважним правом на поновлення Договору оренди на новий строк, звернулася до орендодавця з повідомленням про намір поновити Договір оренди землі; належно виконувала свої обов`язки згідно умов Договору та продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення його строку, за умови відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця-відповідача про заперечення у поновленні Договору оренди землі, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі», такий Договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Суд вважає за необхідне значити, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів".

При цьому, згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі "Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії" встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" в якій він постановив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Організація та діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України Про місцеве самоврядування в Україні (розділ II). Тому ненормативні правові акти органів місцевого самоврядування правозастосовного та юрисдикційного змісту приймаються на основі Конституції і законів України, а самі ці органи як носії публічної влади є відповідальними за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (частина перша статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

За приписами п.34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в України" до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, зокрема, відноситься вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

У відповідності до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

В силу положень ст. 12 Земельного кодексу України, ст.140 Конституції України Новомосковська міська рада Дніпропетровської області як орган місцевого самоврядування розпоряджається земельними ділянками комунальної власності. В той же час, таке розпорядження землями комунальної власності не є безумовним та повинно здійснюватися із дотриманням вимог діючого законодавства.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

У частині 1 статті 190 Цивільного кодексу України зазначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, а положення Глави 23 Загальні положення про власність і Глави 29 Захист права власності передбачають поняття та правові механізми захисту права власності на майно у наведеному значенні.

Концепція майна в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а відтак і майном. До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі Іатрідіс проти Греції від 25.03.1999, заява №311107/96, п.54).

З аналізу вказаних положень вбачається, що майном є, в тому числі, і майнові права (наприклад, право користування майном - оренда), а відтак, від неправомірних посягань національним законодавством охороняється право власності не лише на саму річ, як об`єкт матеріального світу, а й на майнові права, які полягають, зокрема, у володінні та користуванні даною річчю.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, утому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, встановив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладено та керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273-276, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, задовольнити.

Визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки площею 0,0646 га., кадастровий номер :03:011:0057, з цільовим призначенням: для комерційного використання роздрібна торгівля та комерційні послуги, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28 липня 2009 року між Новомосковською міською радою Дніпропетровської області та ОСОБА_3 , зареєстрований 28 липня 2009 року у Новомосковському міському відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за №04:09:111:00118 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 119) на той самий строк (п`ять років), тобто до 28 липня 2024 року та на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Стягнути з Новомосковської міської ради Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, , місцезнаходження за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 14.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 05 квітня 2022 року.

Суддя Д.І. Городецький