Справа № 283/426/22
провадження №2/283/253/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Селіною А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про повернення безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

10.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду з позовною заявою в обґрунтування якої зазначив, що 01 березня 2018 року між сторонами у формі розписки укладено договір оренди належних позивачу транспортних засобів, а саме: сідлового тягача-Е марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричепу марки Schmitz, д.н.з. НОМЕР_2 , строком на 30 місяців з виплатою в сумі 11000 дол. США з правом подальшого викупу.

Факт передачі відповідачу транспортних засобів у технічно справному стані підтверджено актом приймання-передачі автомобіля від 01.03.2018.

За період фактичного користування автомобілем з причепом з 01.03.2018 по 02.05.2021 ОСОБА_2 сплатив лише 3000 дол. США. З січня 2019 по квітень 2021 відповідач користувався транспортними засобами безоплатно всупереч домовленості.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, 03.05.2021 на вимогу позивача ОСОБА_2 повернув сідловий тягач-Е марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується актом приймання-передачі. Причіп залишився у відповідача.

Позивач зазначає, що збагаченням є збереження відповідачем без достатніх правових підстав у себе виплат, які він згідно домовленостей мав виплатити ОСОБА_1 за користування транспортними засобами.

Позивач на обґрунтування позовних вимог вказує про безпідставність набуття майна відповідачем, так як останнім здійснювалось його тривале використання.

Відповідач повинен сплатити на користь позивача 5000 дол. США за користування автомобілем марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричепу марки Schmitz, д.н.з. НОМЕР_2 , у період з січня 2019 року по квітень 2021 року (28 місяців). Згідно домовленостей загальна сума виплати 11000 дол. США за 30 місяців, що становить 366,66 дол. США в місяць ? 28 місяців = 10266,48 дол. США. Однак, ОСОБА_3 вважає, що сума в 5000 дол. США є такою, що відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Вимогами позову ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5000 дол. США та 1398 грн. витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Яременко Д.В., який діє на підставі договору про надання правову допомогу від 04.05.2022, ордеру серії АМ №1023982, 05.05.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що в 2018 році ОСОБА_2 мав намір придбати у ОСОБА_1 транспортний засіб марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , 2000 року випуску, та напівпричіп бортовий Е марки Schmitz модель SCS 24, д.н.з. НОМЕР_2 , 2001 року випуску. Обговоривши всі істотні умови попереднього договору, сторони вирішили оформити його у формі розписки, кінцевим результатом якої мав бути продаж транспортних засобів за ціною 11000 дол. США.

Після отримання транспортних засобів відповідач користувався ними декілька разів, однак в подальшому їх використання за цільовим призначенням було унеможливлене через ремонт.

У вказаний позивачем час їх користування, відповідач проводив капітальний ремонт двигуна сідловго тягача, ремонт ходової частини, плановий ремонт напівпричепу. Під час передачі транспортних засобів ОСОБА_1 не надав повну інформацію та приховав їх дефекти.

Відповідач за власні кошти повністю відремонтував транспортні засоби, і на даний час вони перебувають у справному стані. Позивач не відшкодував понесені витрати на ремонт. Твердження ОСОБА_1 про період користування транспортними засобами з січня 2018 року по квітень 2019 року адвокат вважає спростованим.

Твердження позивач про отримання від ОСОБА_2 3000 дол. США є безпідставним так як, відповідачем перераховано на рахунок ОСОБА_4 35039,51 грн., зокрема: 18.04.2018 5025,13 грн., 21.05.2018 3517,19 грн., 04.06.2018 3517,19., 12.06.2018 22980 грн.

Окрім цього, представник відповідача зазначає, що положення розписки в частині сплати та нарахування орендної плати, за відсутності укладеного договору оренди, є нікчемними.

Після укладення розписки та часткової оплати коштів, право власності позивача на транспортні засоби не припинялось. Після передання транспортних засобі відповідач ніс тягар їх утримання, сплачував відповідні платежі, однак дії позивача були не добросовісними, так як останній намагався змінити умови первісного договору. В свою чергу відповідач повернув транспортний засіб в технічно справному стані.

Наявні договірні відносини між сторонами, що підтверджуються розпискою, виключають можливість застосування положення ст. 1212 ЦК України.

Адвокат вимогами відзиву просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з безпідставністю.

Згідно відповіді на відзив позивача ОСОБА_1 , поданого до суду 16.05.2022, зазначено, що твердження відповідача є необґрунтованими та безпідставними у зв`язку з наступним. Розписка, укладена між сторонами 01.03.2018 щодо оренди транспортного засобу з правом у майбутньому на його купівлю-продаж, за змістом не можна вважати попереднім договором купівлі-продажу, оскільки у ньому відсутнє волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору.

Відповідачем не надано жодного належного, допустимого доказу на підтвердження проведення ремонту транспортного засобу. А тому, дане твердження є безпідставним.

Грошові кошти сплачені ОСОБА_2 чотирма платежами загальною сумою 35039,51 грн., були враховані відповідачем за курсом долара США, що в підсумку становило 3000 дол. США. Інших платежів, окрім зазначених у відзиві 35039,51 грн., відповідач не здійснював.

ОСОБА_1 зазначає, що між сторонами по справі виникли правовідносини щодо найму транспортного засобу з недотриманням форми нотаріального посвідчення договору згідно ст. 799 ЦК України, що в силу ст. 220 ЦК України є нікчемним правочином. Саме положеннями ст. 1212 ЦК України регулюються питання повернення збагачення за користування чужим майном, тобто коштів, які відповідач упродовж 2019-2021 року за домовленістю мав сплатити за користування належних йому транспортних засобів, однак не сплатив.

Явка сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Яременко Д.В. 23.06.2022 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позову. В ході розгляду справи в судовому засіданні надавав пояснення згідно відзиву.

Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Позивач є власником сідлового тягача-Е марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , напівпричепу марки Schmitz, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.8-9).

Згідно розписки від 01 березня 2018 року ОСОБА_2 , 1996 року народження, паспорт НОМЕР_5 , виданий 27 травня 2004 року, отримав в ОСОБА_1 , 1976 року народження, паспорт НОМЕР_6 , в оренду з правом подальшого викупу автомобіль марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , причіп, д.н.з. НОМЕР_2 , строком на 30 місяців з виплатою в сумі 11000 дол. США (а.с.10).

Актом приймання-передачі від 01.03.2018 року підтверджено факт передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 з подальшим викупом в оренду автомобіль марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно розписки від 01.03.2018. Автомобіль і причіп у технічно справному стані. Сторони зауважень і претензій одне до одного не мають (а.с.11).

Актом приймання-передачі від 03.05.2021 року підтверджено факт повернення ОСОБА_2 ОСОБА_3 , у зв`язку з невиконанням умов оренди з правом викупу згідно розписки від 01.03.2018, автомобіля марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 . За користування автомобілем з 01.03.2018 ОСОБА_2 сплатив, а ОСОБА_1 отримав 10.05.2018 року 3000 дол. США. Автомобіль передано в технічно справному стані (а.с.12).

Мотиви та застосовані норми права.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. При цьому, спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, в межах даної цивільної справи ОСОБА_1 просить відповідно до ст.1212 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 5000 дол. США, які він повинен був отримати на підставі розписки, однак не отримав в силу невиконання її вимог відповідачем, який безпідставно набув транспортні засоби позивача.

Як вбачається з поданих матеріалів, між сторонами 01.03.2018 укладено договір оренди транспортних засобів у формі розписки, згідно якої передбачено передача майна ОСОБА_2 , сума орендних платежів в розмір 11000 дол. США та строк їх сплати.

Відповідно до ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, умова розписки про виплату на користь ОСОБА_1 11000 дол. США є недійсна.

Сторони не зверталися до суду про визнання даного договору дійсним у зв`язку з ухиленням однієї із сторін від його нотаріального посвідчення.

А тому, не зважаючи на часткове виконання умов договору, а саме: передачу транспортних засобів у користування ОСОБА_2 , оплату 3000 дол. США в рахунок оренди, договір оренди у формі розписки від 01.03.2018 є нікчемним.

Згідно акту приймання-передачі від 01.03.2018 , ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в оренду з правом викупу автомобіль марки Renault Premium, д.н.з. НОМЕР_1 . В даному акту відсутні дані щодо передачі в користування відповідачу напівпричепу марки Schmitz, д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказаний автомобіль, у зв`язку з невиконанням умов оренди, повернуто ОСОБА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі автомобіля від 03.05.2021.

В даному акті зазначено, що за період користування транспортним засобом з 01.03.2018 , відповідачем 10.05.2018 сплачено на користь позивача 3000 дол. США.

Позивач, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, вважає, що має право вимагати від ОСОБА_2 повернення збагачення за безпідставне користування останнім транспортними засобами.

Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті право відношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норма гл. 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Положення ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

В даному випадку, позивач просить стягнути недоотримані орендні платежі за період користування транспортними засобами з січня 2019 року по квітень 2021 року (за 28 місяців), згідно умов розписки від 01.03.2018, яка укладена на умовах договору оренди, і за своєю правовою природою в силу ст.220 ЦК України є нікчемною.

ОСОБА_1 не враховано, що домовленості щодо оплати за 30 місяців в розмірі 11000 дол. США є відповідно недійсними.

Майно повернуто позивачу, докази отримання відповідачем доходів від використання безпідставно набутого майна відсутні, а тому суд зазначає, що в ОСОБА_4 відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 5000 дол. США.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 3,4, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя