ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/4410/21
Провадження № 22-ц/821/713/22
Категорія: 308010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач: акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Уманської міської ради

розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року (ухвалене під головуванням судді Гудзенко В.Л. у приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області)у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Уманської міської ради про виселення, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

08 жовтня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Уманської міської ради, про виселення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 березня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CSUOGI, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 265000,00 грн. строком до 21 березня 2028 року,

Згідно заяви відповідача кредитний договір № CSU0GI від 21 березня 2008 року було переведено з валюти - гривня у валюту - долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складав 56969,48 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Свої зобов`язання за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, 21 березня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, згідно якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 56,40 кв.м., житловою площею 39,70 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ., яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач зазначає, що умовами договору іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Проте, враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення саду.

Відповідно до договору іпотеки визначений обов`язок іпотекодавця не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без згоди на це іпотекодержателя.

Банк вказує, що вказаний обов`язок було порушено відповідачем ОСОБА_1 , оскільки, відповідно до довідки від 27 квітня 2021 року в предметі іпотеки, а саме у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим порушуючи положення укладеного між банком та ОСОБА_1 договору іпотеки.

АТ КБ «ПриватБанк» у своєму позові вказує, що ОСОБА_1 та усі інші мешканці, що були зареєстровані у житловому приміщенні, яке є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства, не мають права користування квартирою та підлягають виселенню.

З метою захисту своїх порушених прав АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із даним позовом та просило постановити судове рішення, яким виселити громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зареєстровані та/або проживають у жилому приміщенні (яке є предметом іпотеки), розташованій за адресою: АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстрації. Судові витрати покласти на відповідачів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки, окрім іншого, позбавити права користування іпотечним майном його власника та інших членів його сім`ї зі зняттям їх з реєстраційного обліку, є порушенням права осіб на володіння майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 12 квітня 2022 року, АТ КБ «ПриватБанк», вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам даної справи, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для її вирішення, просило рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів.

Аргументи учасників справи

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини, які ґрунтуються на умовах укладених між ними правочинів, то сторони мали розуміти негативні наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань.

Доказів того, що реєстрація осіб у предметі іпотеки відбулася зі згоди іпотекодержателя судом першої інстанції не встановлено. Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, висновки суду першої інстанції про відмову у визнанні таких дій відповідачів неправомірними є помилковими.

В апеляційній скарзі також зазначено, що позивач позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації іпотечного майна та виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2013 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок проживання та неправомірної реєстрації в ньому відповідачів.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 12 травня 2022 року, представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Трепак О.І., посилаючись на те, що доводи, наведені АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, суперечать наявним по справі доказам, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалене Уманським міськрайонним судом Черкаської області рішення від 16 березня 2022 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 21 березня 2008 року було укладено кредитний договір №CSUOGI, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 265000,00 грн. строком до 21 березня 2028 року, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 5-8)

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 21 березня 2008 року було укладено договір іпотеки, згідно умов якого останній надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 56,40 кв.м., житловою площею 39,70 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ., яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 15-16)

На підставі заяви ОСОБА_1 , додатковою угодою до договору про іпотечний договір № CSU0GI від 21 березня 2008 року, укладеною 31 липня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , кредитний договір № CSU0GI від 21 березня 2008 року було переведено з валюти - гривня у валюту - долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складав 56969,48 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с. 9 зворот, 10-12)

Відповідно довідки виконавчого комітету Уманської міської ради № 01/01-20/2402/01/32625 від 08 квітня 2021 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 17)

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права, чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 21 березня 2008 року було укладено договір про іпотечний кредит№CSUOGI, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 265000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення 21 березня 2028 року.

Пунктом 1.3. передбачено, що кредит надається на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 3.1. виконання позичальником зобов`язань за цим договором, в тому числі і додатковими угодами до нього, забезпечується іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного в іпотечному договорі, а також договором поруки №CSUOGI/1 від 21 березня 2008 року, укладеним з ОСОБА_2 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком і ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № CSUOGI, за умовами якого ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру загальною площею 56,40 кв.м., житловою площею 39,70 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ., яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Обґрунтовуючи свою позовну вимогу про виселення та зняття з реєстраціїОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що зареєструвавшись у спірній квартирі, відповідачі порушили умови договору іпотеки, згідно з яким право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб передбачене лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії.

При цьому довідкою, виданою виконавчим комітетом Уманської міської ради № 01/01-20/2402/01/32625 від 08 квітня 2021 року, підтверджується факт реєстрації ОСОБА_1 та членів його сім`ї, зокрема: дружини ОСОБА_2 та дітейОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у предметі іпотеки.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що правових підстав для зняття відповідачів з реєстраційного обліку АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві не наведено, а зазначені банком статті 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» за встановлених судами обставин справи таких підстав не містять.

Частиною першою статті 7 указаного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Жодної із зазначених обставин банком не доведено.

Що стосується вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про виселення всіх відповідачів із спірної квартири, то позивач також не навів правових підстав для цього.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частиною другою статті 109 ЖК Української РСР передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР установлює два способи виселення громадян, зокрема: 1) неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення, якщо предмет іпотеки було придбано не за кредитні кошти; 2) виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 311/1964/16-ц (провадження № 61-14620св18).

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що укладеним іпотечним договором сторони узгодили право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак положення цього договору не містять умов та порядку реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя, так і щодо виселення іпотекодавця та членів його сім`ї з наданої в іпотеку квартири у зв`язку з порушенням умов договору щодо реєстрації будь-яких осіб в предметі іпотеки.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не порушував умови іпотечного договору при реєстрації членів своєї сім`ї у спірній квартирі, адже відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у квартирі/будинку/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а виселення відповідачів із іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла не можливе без надання іншого постійного жилого приміщення, яке відповідно до вимог статті 109 ЖК УРСР має бути надане особам одночасно з їхнім виселенням.

Доводи апеляційної скарги про те, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмета іпотеки, тому така реєстрація є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду, не заслуговує на увагу, оскільки відсутній спір між органом, який здійснює реєстрацію, та позивачем щодо зняття з реєстрації відповідачів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, поданої АТ КБ «ПриватБанк» про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права є нічим не обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду та оцінки суду, правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З огляду на предмет спору та встановлені судом факти, перевіривши доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції, правильно встановив всі фактичні обставини даної справи, всебічно їх дослідив, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи,прийнявши до уваги, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для скасування або зміни рішення не має, а тому апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» за подання апеляційної скарги, залишаються за ним.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 березня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Уманської міської ради про виселення залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції - залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 23 червня 2022 року/