Справа № 761/2882/22
Провадження № 2/761/7538/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Войновського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідачі), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2013 року. Разом з тим, в належній позивачу квартирі з 19.08.2014 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_2 та з 30.07.2015 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_3 .. Однак, відповідачі ніколи не пооживали в квартирі, не сплачували комунальні послуги, не несли витрати на утримання житла. Враховуючи, що відповідачі ніколи не проживали у вказаній квартирі, не несли витрат на житлово-комунальні послуги, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 18.02.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, від представника відповідачів надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідачі визнають позов.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_2 .

Вказана квартира належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.12.2013 року.

Згідно із ст. 405 ЦК України особа втрачає право на користування цим житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Той факт, що відповідачі не проживають у спірній квартирі підтверджується, окрім пояснень позивача, викладених у позовній заяві, актом від 14.01.2021 року, про факт не проживання за вищевказаною адресою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому.

Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012 р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. передбачено, що відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивач є власником квартири, у якій фактично не проживають, але значаться зареєстрованими відповідачі, що створює перешкоди та порушує права дійсного власника, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає необхідним усунути перешкоди позивачу у здійсненні права користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування цією квартирою.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів солідарно на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 76-83, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено: 23.06.2022 року.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА