Справа № 683/1241/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/1241/22, 2/683/599/2022 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на будинковолодіння,

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області і просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що померла була її рідною матір`ю, а також визнати за нею право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вищезазначене будинковолодіння побудовано у 1966 році та є майном колгоспного двору. Право власності на вказане будинковолодіння було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_2 , про що останній видано свідоцтво про право власності на житловий будинок від 18 грудня 1989 року, у якому зазначено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору.

Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору була її мати ОСОБА_2 - голова двору, та вона - ОСОБА_1 - член двору, а тому спірне будинковолодіння є їх спільною сумісною власністю й кожен з яких мав рівну частку в ньому - по 1/2 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/2 частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Вона є донькою ОСОБА_2 та єдиним її спадкоємцем за законом, а тому має право на належну ОСОБА_2 1/2 частину спірного будинковолодіння.

Однак нотаріус відмовив їй у оформленні спадщини після смерті матері на спірне будинковолодіння через неможливість документально підтвердити факт родинних відносин із померлою, а також через те, що у свідоцтві про право власності на спірний житловий будинок зазначено, що це майно колгоспного двору, яке належить не лише ОСОБА_2 , а й іншим членам цього колгоспного двору.

Тому, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , та на 1/2 частину цього житлового будинку, як за членом майна колгоспного двору.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Прокоф`єв О.Л. позов підтримав, просить його задоволити.

Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 побудований у 1966 році та відноситься до суспільної групи - колгоспний двір.

18 грудня 1989 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської районної ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Цього ж дня право власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок зареєстровано у Старокостянтинівському БТІ під №60 в реєстрову книгу №1.

Відповідно до довідки Пеньківського старостинського округу №156 від 14 грудня 2021 року за даними погосподарської книги Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №3 за 1991-1995 роки житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору являлись: ОСОБА_2 - голова двору, та її донька ОСОБА_1 - член двору.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів у погосподарській книзі Пеньківської сільської ради належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині (1 : 2=1/2).

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року).

Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

На день своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_1

13 травня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №193/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 померла після ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до її частки в майні колгоспного двору застосовуються загальні правила спадкування.

Отже, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , увійшла 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_2 набула у власність як член майна колгоспного двору.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, де її матір`ю зазначена ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ), довідкою Пеньківського старостинського округу №156 від 14 грудня 2021 року, згідно якої за даними погосподарських книг Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_2 значилась матір`ю для ОСОБА_1 , а також факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Оскільки ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна померлої матері ОСОБА_2 , тому вона в порядку спадкування за законом набула право на належну матері 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 1/2 частина вищезазначеного будинковолодіння належить на праві власності ОСОБА_1 , як члену майна колгоспного двору.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, на 1/2 частину в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 та на 1/2 частину як майно члена колгоспного двору.

З огляду на викладене, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Повний текст рішення складно 01 серпня 2022 року.

Суддя: