Справа № 350/622/22
Номер провадження 2/350/323/2022
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.
секретаря Маєвської С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
У своїй позовній заяві позивачка просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12.10.2009 року у Нижньострутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, за актовим записом № 10, неповнолітню дитину залишити на проживанні разом з нею, прізвище ОСОБА_3 не змінювати, стягнути з відповідача судові витрати по справі.
В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12 жовтня 2009 року. Від спільного проживання в них народилася одна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що вони різні за характерами люди, в них різні погляди на життя та сімейні проблеми, через що між ними часто виникали сварки та різного роду непорозуміння. На даний час вони спільно не проживають та жодних сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача та вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати.
Позивачка ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачкою.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ст. 247 ч. 2 ЦПК України).
Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим.
Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 20.10.2009 року, сторони уклали шлюб 12.10.2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 10. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачці присвоєно ОСОБА_3 (а.с. 3).
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Сторони не бажають зберігати сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально.
Небажання сторін зберігати сім`ю підтверджено їх заявами, з в яких вони підтвердили свій намір розірвати шлюб .
За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.
Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дитини на проживанні разом з нею, суд враховує наступне.
Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).
У відповідності до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей.
У відповідності до ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім цього, за правилом ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З огляду на вищенаведене, керуючись принципом рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини, при цьому враховуючи інтереси дитини, а також те, що мати дитини, тобто позивачка, просила залишити дитину на проживанні разом з нею, про що також не заперечив відповідач у поданій до суду заяві, суд приходить до переконання про те, що найбільш доцільним буде визначити місце проживання малолітньої дитини сторін із її матір`ю ОСОБА_5 .
При цьому суд зазначає, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків брати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини.
Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивачка просила залишити обране нею прізвище ОСОБА_3 , враховуючи її інтереси та керуючись вимогами законодавства України, суд вважає її вимогу підставною.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 992 грн. 40 коп., що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.
На підставі викладеного, ст.ст.24, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, керуючись ст.ст. 141, 247, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2009 року у Нижньострутинській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області за актовим записом № 10, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.
При реєстрації розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 - залишити ОСОБА_3 .
Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 992 грн.40 коп. сплаченого судового збору.
Копію рішення направити в Рожнятівський районний відділ ДРАЦС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) для проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя А.М. Бейко