Дата документу 20.06.2022
Справа № 501/437/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кочкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморськ Одеської області цивільну справу № 523/437/22

за позовом: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1

до

відповідача: ОСОБА_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

І.Виклад позиції позивача та відповідача.

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулась ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, щопозивач звернулась від 31.07.2021 року до фізичної особи підприємства ОСОБА_2 , зробивши замовлення на встановлення надмогильної споруди і гранітних деталей до нього (загальною сумою 51 000,00 грн.), зі сплатою авансу в розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень), та до часу звернення до суду, 27.01.2022 року робота не була виконана. Відповідач загрожував та не виконав роботу, вимагаючи виплату всієї суми.

В зв`язку з зазначеним позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав, та просить суд:

Зобов`язати ОСОБА_2 зробити певні дії, а саме, повернути ОСОБА_1 кошти в розмірі авансу 25 000,00 гривень, які сплачено за виготовлення та встановлення пам`ятника і надмогильної споруди.

Зобов`язати ОСОБА_2 зробити певні дії, а саме відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн..

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що на суму авансу було виконано частину роботи у вигляді закупівлі необхідних матеріалів у вигляді гранітної плити, надгробної плити, підставки, вази, хреста, будівельних матеріалів , бетонної заливки, укладання тротуарної плитки, гранітних плит (а.с. 30-33).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, сповіщалася належним чином, про причини неявки не сповістила, надала заяву про слухання справи без її участі (а.с. 19, 35-36).

Відповідач та представник відповідача надавав до суду відзив по справі, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог сповіщався належним чином, в судове засідання не з`явився (а.с. 30-33, 37-38).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справ.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.02.2022 року було позовну заяву залишено без руху (а.с. 11).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.02.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено в спрощеному порядку (а.с. 15).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2022 року було відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в загальному порядку (а.с. 28).

Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Відповідно накладної від 31.07.2021 р., ОСОБА_4 розраховано витрати по пам`ятнику в загальному розмірі на 51 000,00 грн. та відзначено про сплату 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень) та залишок в розмірі 26 000,00 грн. (двадцять шість тисяч гривень) (а.с. 7).

Згідно талона-повідомлення №20682 від 30.11.2021 року, зазначено про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 8).

Відповідно заяви ОСОБА_1 звернулась до Начальника Чорноморського відділення поліції № 2 ГУНП в Одеській області про погрози зі сторони ФОП ОСОБА_2 та те, що він не виконав свої зобов`язання щодо виконання робіт (а.с. 9).

Згідно фотозображення на території кладовища ФОП ОСОБА_2 виконав частину заявлених вимог позивача(а.с. 32).

V. Оцінка Суду.

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір побутового підряду є публічним договором.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Закон про захист прав споживачів (в редакції, чинній станом на дату укладення Договору) не містить застережень про те, що моральна шкода споживачу відшкодовується лише у разі завдання шкоди його життю чи здоров`ю.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Порушення відповідачем строків виконання робіт, встановлених договором є недоліком продукції, неналежним виконанням робіт, що має наслідком відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу таким неналежним виконанням робіт.

Вказана правова позиція викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., (далі Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У пункті 9 Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода - це прямий наслідок внаслідок заподіяння протиправної дії. Встановлення факту заподіяння моральної шкоди суд вважає беззаперечним.

При визначені розміру заподіяної позивачу моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг душевних та психічних страждань, які зазнала позивач, характер немайнових втрат, їх тривалість, вимушеність змін в життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також те, що сталося, стало стресовою ситуацією для позивача, спричиняючи моральні страждання.

Отже, вимоги позивачки є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами.

Так, з відповідача підлягає стягненню сума збитків у розмірі 25 000 грн., які позивачем були надані відповідачу в рахунок виконання умов договору, які ним так і не були виконані.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то ЗУ "Про захист прав споживачів" який підлягає застосуванню в даному випадку передбачає таке відшкодування моральної шкоди, тому виходячи правову позицію Великої палати Верховного Суду, яка викладене вище в цьому рішенні, та враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., яка була завдана позивачці неправомірним невиконанням відповідачем умов договору, внаслідок якого позивачка зазнала незручностей, відчуття безпорадності та ошуканості. Тоді як, в іншій частині позовних вимог слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 599, 610-612 ЦК України, ст.ст. 6-13, 18, 19, 71-79, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 351, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 ) кошти в розмірі авансу 25 000,00 гривень (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок), які сплачено за виготовлення та встановлення пам`ятника і надмогильної споруди.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) відшкодувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 ) моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 3 473,40 грн. (три тисячі чотириста сімдесят дві гривні 40 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов