Провадження № 2-н/537/438/2022
Справа № 537/1342/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2022 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Маханьков О.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на дитину, щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як визначено ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

За нормами, викладеними у ч. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 3 ст.19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Спір про право являє собою суперечність, зовнішній вияв неспівпадіння в правових переконаннях сторін щодо існуючих прав та обов`язків або з приводу наявності (відсутності) правовідносин чи їх змісту та викликана цим неспівпадінням протилежна їх поведінка.

Під безспірністю вимог слід розуміти наявність достатніх та належних доказів високого ступеню достовірності, що визначають обґрунтованість вимог стягувача та малоймовірність захисту боржника.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012, наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Як вбачається з заяви, заявник вказує на те, що неповнолітня донька не має ніякого іншого джерела доходів, потребує матеріальної допомоги з боку батьків. При цьому він вимушений нести на собі тягар утримання неповнолітньої дитини самотужки, в той же час з нього продовжують стягуватися аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки, яка на утриманні боржниці не перебуває. Станом з 28.05.2021 по теперішній час неповнолітня дитина не проживає з матір`ю, натомість проживає з ним, а на час навчання мешкає в гуртожитку навчального закладу, знаходиться на його утриманні, тому ця суттєва обставина , є підставою для стягнення аліментів з матері.

Однак заявником в підтвердження викладених обставин, як на обґрунтування заявлених вимог, не додано до заяви доказів проживання з 28.05.2021 неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

При цьому, як вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області 25.05.2020 за вих. №02-28/149, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає без реєстрації на постійне місце проживання з тіткою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в господарстві дядька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Також заявником не додано до заяви доказів перебування неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключно на його утриманні, як і не надано доказів того, що сплачені ним аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки, остання на потреби дитини не використовує, та те, що ОСОБА_2 зобов`язання по утриманню дитини взагалі не виконує.

З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки на підтвердження викладених доводів, заявником до матеріалів заяви про стягнення аліментів не долучено доказів, які мали підтверджувати викладені обставини, як на обґрунтування заявлених вимог.

Пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини другої статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відтак, приймаючи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст. 163, 165, 258, 260 ЦПК України,

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 24.06.2022.

Суддя О.В. Маханьков