Справа № 489/219/21
Провадж.№ 2/481/83/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - Васильченко-Дрига Н.О.,

за участю секретаря судового засідання - Войцеховської О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, яким просив визнати протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги мотивує тим, що він 25 квітня 2018 року звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області до якої долучив копію викопіювання із зазначенням бажаного розташування земельної ділянки. За результатами розгляду заяви відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки відповідно до графічного матеріалу із зазначеним бажаним місцем розташування земельної ділянки, не вказано назву населеного пункту. На повторні звернення відповідач повідомив, що бажана земельна ділянка, яка зазначена на картографічних матеріалах відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності і містить багаторічні насадження. Вважає, що відсутність належним чином оформленого наказу про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність. У зв`язку з зазначеними обставинами позивач був вимушений звернутися до суду. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.06.2019 року у справі №400/868/19 позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Також було зобов`язано відповідача розглянути заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Вищевказане рішення Миколаївського окружного адміністративного суду не виконано. 29.04.2020 року відповідач повідомив позивача, що земельна ділянка, яка була предметом спору по справі №400/868/19, відчужена за результатами проведених земельних торгів, які відбулися 24.09.2019 року на користь ОСОБА_2 , та 19.05.2020 року відповідач надав йому копію договору оренди вищезазначеної земельної ділянки. Вважає дії відповідача по проведенню вказаних земельних торгів та укладання договору оренди земельної ділянки від 24.09.2020 року неправомірними та такими, що суперечать положенням чинного законодавства України.

Від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшов відзив, в якому просив закрити провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльність у неприйнятті рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та зобов`язати Головне управління прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року, 19.09.2018 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, оскільки даний спір не належить розглядати за правилами цивільного судочинства. В іншій частині вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являвся.

Представник позивача, адвокат Євтєєва Т.В. в попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримувала, однак в останне судове засідання не з`явилася, проте надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській областів судове засідання не з`явився, зазначив у відзиві про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в останнє судове засідання судове засідання не з`явилася але надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

У пункті «б» частини 1 статті 81 ЗК України зазначено, що однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна їх передача із земель державної і комунальної власності.

Частина 1 статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» передбачає, що для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2,0 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту «а» частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказана норма надає право громадянам набувати у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, до яких належать сільськогосподарські та несільськогосподарські угіддя.

У відповідності до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом «в» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно із частиною 7 вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

За результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою орган, який розглядає заяву, має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що вказаний перелік, закріплений у частині 7 статті 118 ЗК України, є вичерпний.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 га.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області є територіальним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, який уповноважений здійснювати передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Зокрема, до таких повноважень входить затвердження проектів землеустрою.

Передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади з цього питання (стаття 123 ЗК України).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та у передбачених земельним законодавством випадках надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Судом встановлено, що 25.04.2018 року, 18.06.2018 року та 19.09.2018 року ОСОБА_1 звертався до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. До вказаних заяв позивач долучив лист погодження, план схему (викопіювання) пропонованої земельної ділянки, копію паспорту та ІНН.

Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області надані Баранецькому відповіді від 25 травня 2018 року № Б-4193/0-2864/0/20-18-СГ та від 18 липня 2018 року № Б-4193/0-3824/0/20-18-СГ, якими йому відмовлено у наданні дозволу, оскільки наданий графічний матеріал із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, виконаний без зазначення назви населеного пункту до якого здійснено прив`язку, що унеможливлює визначити її місце розташування. Крім цього 17 жовтня 2018 року надана відповідь якою відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Підставою для відмови є те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність, відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності багаторічні насадження. Вирішення питання по суті буде можливим за наявності документів підтверджуючих факт відсутності багаторічних насаджень та документів, які підтверджують правовий статус багаторічних насаджень. У разі встановлення факту наявності багаторічних насаджень, вирішення питання по суті буде можливим за наявності документу який визначає їх правовий статус.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, позовні вимоги останнього задоволено, визнано протиправною відмову відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів). Зобов`язано відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення, розташованої в межах Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (за межами населених пунктів) та видано виконавчий лист по адміністративній справі №400/868/19.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.07.2019 року №Б-4193/0-3110/0/20-19-СГ повідомлено ОСОБА_1 , що бажана земельна ділянка, яка зазначена на картографічних матеріалах доданих до заяви, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 79 від 21.04.2017 року включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах у зв`язку з чим відмовляє у наданні відповідного дозволу.

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60250998 встановлено, що відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 26.07.2019 року №Б-4193/0-3110/0/20-19-СГ «Про виконання рішення суду», фактично виконано в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області не виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, та те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка зазначена на картографічних матеріалах доданих до заяви у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 79 від 21.04.2017 року є неправомірною та такою, що не відповідає статті 118 Земельного кодексу України.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до практики Великої палати Верховного Суду отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття (постанова від 28.11.2018 у справі №826/5735/16). Рішенням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом (постанова від 17.10.2018 у справі №380/624/16-ц).

Отже, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Відповідно до п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року за № 333, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

З урахуванням вищенаведеного, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській областіза результатами розгляду заяв позивача від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року та 19.09.2018 року, уповноважене затвердити або відмовити у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яке має бути у формі наказу.

Разом з тим відповідачем не було прийнято відповідного рішення, передбаченого ст. 118 ЗК України, а лише надані з цього питання листи про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Відсутність належним чином оформленого Наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або про відмову у такому затвердженні після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на факт надіслання відповідачем заявнику листів від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року та 19.09.2018 року, свідчить про те, що компетентний орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

З урахуванням вищезазначеного, а також відсутності прийнятого відповідачем рішення по суті за результатом розгляду заяв позивача від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року та 19.09.2018 року, відповідачем допущено протиправна бездіяльність, оскільки при розгляді заяв позивача відповідач повинен прийняти саме відповідні Накази.

Зокрема, у постанові від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 Велика Палата Верховного Суду, оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву), зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим, наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою.

Таким чином, враховуючи те, що фактично відповідач не прийняв будь-якого рішення за наслідком розгляду питання про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Головнго управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року та 19.09.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області, та зобов`язання відповідача розглянути такі заяви та прийняти рішення згідно зі статтею 118 ЗК України.

Позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що полягають у прийнятті рішення у формі наказу від 20.06.2019 року № 305 «Про проведення електронних земельних торгів у формі аукціону», у проведенні електронних земельних торгів у формі аукціону від 24.09.2019 року та складанню протоколу від 24.09.2019 року №5348 про проведення електронних торгів, визнання протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо укладання договору оренди землі від 24.09.2019 року, укладеного між останнім та ОСОБА_2 стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0609, яка розташована за межами населеного пункту в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області, визнання недійсним договір оренди землі від 24.09.2019 року, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_2 стосовно земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0609, яка розташована за межами населеного пункту в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно Наказу № 79 від 21 квітня 2017 року Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визначення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах, включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах земельну ділянку площею 12,0000 га, яка розташована на території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно додатку до вищезазначеного Наказу.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 20 червня 2019 року за № 305, про проведення електронних земельних торгів у формі аукціону, виставлено право оренди строком на 7 років на земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності на електронні земельні торги, яка розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,7430 га пасовищ, кадастровий номер :02:000:0609.

Відповідно до протоколу № 5348 проведення електронних торгів, торги відбулися 24.09.2019 року.

Між організатором торгів Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та переможцем торгів ОСОБА_2 , укладено договір оренди землі від 24 вересня 2019 року на вищезазначену земельну ділянку.

Відповідно до частини першої статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою 134 Земельного кодексу України визначено випадки, коли земельні ділянки державної або комунальної власності не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

Частиною першою статті 136 Земельного кодексу України визначено, що організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення.

У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Відповідно до частини другої вказаної статті добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об`єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови.

У відповідності до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до частини третьої статті 135 Земельного кодексу України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач як розпорядник земель державної власності відповідно до вимог чинного законодавства наділений повноваженнями визначати перелік земельних ділянок державної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги. При цьому, положеннями частини третьої статті 136 Земельного кодексу України встановлено імперативну та безальтернативну заборону відчуження в будь-який спосіб земельних ділянок, включених до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.

Отже, включення у передбаченому законодавством порядку спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок державної власності, право оренди на які буде продано на земельних торгах (аукціоні), виключає можливість відчуження цих земельних ділянок її розпорядником (відповідачем) до завершення торгів.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №815/3059/17, від 17.10.2019 у справі №823/1120/16, від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

У справі №620/1058/19 Верховний Суд вказав, що приписи статті 136 Земельного кодексу України, якою визначено порядок добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовка лотів для продажу на земельних торгах, свідчать про те, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є також самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

В даному випадку, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності рішень та дій Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у проведенні електронних земельних торгів у формі аукціону, укладанні договору оренди землі із переможцем торгів ОСОБА_2 та відповідно визнанні недійсним договору оренди землі від 24.09.2019 року, а тому прийняті відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України, в межах наданих повноважень та з врахуванням всіх обставин.

Твердження відповідача про закриття провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльність у неприйнятті рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та зобов`язати Головне управління прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року, 19.09.2018 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, оскільки даний спір не належить розглядати за правилами цивільного судочинства не знайшло свого підтвердження.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі №809/739/17, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Таким чином, цей спір стосується приватноправових відносин, адже існує речове право ОСОБА_2 на земельну ділянку, що виникло в результаті та після реалізації Наказу, і вирішення питання правомірності набуття цією фізичною особою такого права, як і питання щодо порушення прав позивача внаслідок неправомірного використання земельної ділянки, має здійснюватися в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

В зв`язку із частковим задоволенням позову, виходячи з приписів ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській областіна користь позивача 301,70 гривень судового збору.

Керуючись ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, що полягає у неприйнятті рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України прийняти рішення у формі наказу за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 25.04.2018 року, 18.06.2018 року, 19.09.2018 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в межах території Баратівської сільської ради Баштанського (Новобузького) району Миколаївської області (за межами населених пунктів).

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській областіна користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 301,70 (триста одна) гривень 70 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, місце знаходження: 54034, м. Миколаїв, просп. Миру, 34, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .Миколаївська область.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА