Справа № 464/659/21 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/95/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року в складі судді Чорна С.З. у справі за позовом Сихівського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надміру,-

встановив:

У січні 2021 року позивач Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь управління 88600 грн 38 коп. надміру виплачених коштів за призначеною державною допомогою.

Вимоги обґрунтовував тим, що на підставі заяв відповідача від 27.12.2012, 25.06.2013, 12.12.2013, 19.06.2014, 25.12.2014, 19.06.2015, 22.12.2015, 15.06.2016, 20.12.2016, 19.06.2017 Сихівським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначалась державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї на період з 01.12.2012 до 30.11.2017. У результаті перевірки, проведеної спеціалістами Сихівського відділу соціального захисту, встановлено, що відповідачка подала неправдиву/неповну інформацію про майновий стан своєї сім`ї, саме: не задекларувала при оформленні державної соціальної допомоги земельну ділянку, площею 3,4704 га за адресою Вінницька область, Барський район, с/рада. Крім цього, одержано інформацію про те, що відповідачка отримувала дохід від Фермерського господарства «ЄФРЕМ» з 2008 по 2017 роки.

Даний факт призвів до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді соціальної допомоги. Рішенням комісії від 26.02.2018 вирішено припинити виплату допомоги ОСОБА_1 та вирахувати надміру виплачені кошти за період з 01.12.2012 до 31.11.2017 у зв`язку з поданням недостовірної інформації щодо майнового стану. Відповідачці скеровувались повідомлення з проханням добровільно повернути надміру виплачені кошти.

01.08.2018 відповідачкою подано заяву про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пільг, а тож подано заяву про визнання суми утвореної переплати зі своєї вини та надано згоду про стягнення у розмірі 20% знову призначеної допомоги. З 01.09.2020 стягнення коштів не проводилось.

Станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості становить 88 600,38 грн.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року позов Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Сихівського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 88600 грн. 38 коп. надміру виплачених коштів за призначеною державною допомогою та 2270 гривень судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки судом необґрунтовано відмовлено у прийнятті доказів, неправильно досліджено та дана оцінка обставинам, що підлягали встановленню, доказам, які підлягали дослідженню.

В обґрунтування вимог покликається на те, що судом не досліджено того факу, що ОСОБА_1 повернуто 6569 грн. 64 коп., а тому це є обставиною, яка впливає на питання вимог позову, відповідно сума до повернення на сьогоднішній день становить 81 885 грн. 16 коп. За таких обставин вважає, що суд мав з`ясувати, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, у разі необхідності заслухати уточнення позовних вимог, з`ясувати, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі.

Зазначає, що позивачем не проведена перевірка та не складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Державний орган проігнорував п. 28 Порядку призначення виплат державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, не з`ясував який матеріальний стан має сім`я ОСОБА_2 , чи взмозі погасити таку велику суму, обсяг надміру виплачених коштів також не був визначений, а вираховується вся сума призначеної допомоги, що була нарахована за всі роки, починаючи з 2012 року.

З посиланням на положення вимог ч.1 ст. 1212, п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України вважає, що безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абзацом ч.1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. При цьому правильність виконання розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13.

Окрім того, зазначає, що матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач свідомо не повідомила про свій майновий стан.

Зауважує, що суд не врахував того факту, що ОСОБА_1 є багатодітна матір, має статус «Мати-героїня», оскільки має семеро дітей, з яких четверо дітей є неповнолітніми, одна з дітей малолітня, яка важко хворіє, на лікування якої не отримувала від держави безкоштовних ліків, а лікувала за свій рахунок. Сім`я ОСОБА_2 потребувала соціальних виплат та допомоги, тому що фактично єдиним годувальником в сім`ї є її чоловік. Мати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хвора на психічні розлади, якою вона опікується. В рішенні суду першої інстанції про вказані докази не йдеться.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року та ухвалити нове.

У відзиві на апеляційну скаргу Сихівський відділ соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради висловився у заперечення доводів апеляційної скарги, вважає таку безпідставною, необґрунтованою, відтак не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 88 600 грн. 38 коп., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Розглядаючи спір та задовольняючи позовні вимоги Сихівського відділу соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, суд першої інстанції виходив з доведеності факту безпідставно набутого майна (коштів) відповідачкою, у зв`язку з чим дійшов висновку про недобросовісну поведінку з боку відповідача, яка проявилася в навмисному поданні недостовірної інформації для отримання соціальної допомоги та наявність у останньої обов`язку повернення безпідставно набутих бюджетних коштів.

Судом встановлено, що на підставі заяв ОСОБА_1 від 27.12.2012, 25.06.2013, 12.12.2013, 19.06.2014, 25.12.2014, 19.06.2015, 22.12.2015, 15.06.2016, 20.12.2016, 19.06.2017 Сихівським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на період з 01.12.2012 по 30.11.2017.

З метою призначення цього виду соціальної допомоги заявником була подана декларація про доходи та витрати осіб, які звернулись за призначенням соціальної допомоги, як малозабезпеченій сім`ї.

В результаті проведеної Сихівським відділом соціального захисту перевірки даних, наданих заявником, встановлено, що відповідачем під час заповнення декларації про доходи та витрати осіб, не було повідомлено інформацію про свій майновий стан, що вплинуло на встановлення права на соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї. А саме відповідач не задекларувала при оформленні державної соціальної допомоги земельну ділянку площею 3,4704 га за адресою: Вінницька обл., Барський район, с/рада, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №106287135 від 05.12.2017.

Крім цього, відповідно до наданої інформації Фермерським господарством «ЄФРЕМ» від 02.01.2018 вх.№1 на підставі Договору оренди землі, ОСОБА_1 отримала дохід: у 2008 600,00 грн., 2009 911,00 грн., 2010 - 911,00 грн., 2011 - 911,00 грн., 2012 1598,30 грн., 2013 - 1598,30 грн., 2014 - 1598,30 грн., 2015 2114,22 грн., 2016 2537,06 грн., 2017 8450,00 грн.

Актом про проведення перевірки правильності та повноти інформації від 26.02.2018 встановлено, що отримувач соціальної допомоги несвоєчасно повідомила про обставини, що вплинули на виплату державної допомоги. Внаслідок цього були надмірно виплачені кошти в сумі 107 611,63 грн.

Відповідно до рішення Сихівського відділу соціального захисту від 26.02.2018 «Про повернення коштів» державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» зобов`язано ОСОБА_1 повернути суму надміру виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.12.2012 до 30.11.2017 у зв`язку з подачею недостовірної інформації про майновий стан члена сім`ї та повідомлено, що на наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

З метою досудового вирішення справи та врегулювання даного спору позивачем 22.03.2018, 19.06.2018 скеровувались повідомлення відповідачу про переплату коштів виплачених надміру та запропоновано відповідачці повернути борг добровільно.

01.08.2018 відповідачкою подано заяву, в якій заявниця просила про стягнення надмірно виплачених коштів допомоги у розмірі 20% із знову призначеної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

З 01.09.2020 стягнення коштів Сихівським відділом соціального захисту не проводилося.

Станом на момент подання позовної заяви належна до повернення сума заборгованості становить 88 600,38 грн., що підтверджується довідкою №260308/83 від 12.01.2021, виданою Сихівським віділом соціального захисту.

Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї.

Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям.

Згідно із статтею 5 вказаного Закону розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно.

Відповідно п.п 3,4 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України, Державного комітету статистики України, Державного комітету молодіжної політики, спорту і туризму України від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для обчислення суми доходів ураховуються доходи в грошовій та натуральній формі, а також в іноземній валюті за кордоном з будь-яких джерел як на території України, так і за її межами. При визначенні сукупного доходу органи, що призначають допомогу, користуються усіма офіційними джерелами, які містять інформацію про доходи громадян, у тому числі інформацією органів державних податкових адміністрацій. До сукупного доходу входять, зокрема дохід від земельної частки (паю) (п. 5.16, пп.г п. 7.5 ч.7).

Згідно із вказаною Методикою загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням соціальної допомоги, якщо інше не передбачене законодавством.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1768-III (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата у випадках, коли, зокрема, з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування.

У частині четвертій статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Згідно із абзацом другим пункту 25 Порядку виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення.

Відповідно до п. 27 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою КММ України від 24.02.2003 №250 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном.

Пунктом 28 вище вказаного Порядку встановлено, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку; 2) недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: не може бути повернута сума надмірно перерахована (виплачена) державна соціальна допомога зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку відповідача як набувача державної соціальної допомоги. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17, від 11 березня 2020 року у справі № 328/1056/19.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Таким чином, аналізуючи норми права, які підлягали до застосування і обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що відповідачка особисто звертаючись за призначенням соціальної допомоги, підписуючи заяви, була ознайомлена з обов`язком подати повні та достовірні відомості про доходи та майно сім`ї, а також була попереджена про те, що відносно зазначених нею, як повноважним представником сім`ї, даних буде проведена перевірка, а також про можливість настання негативних наслідків у вигляді зокрема припинення виплати призначених допомог та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання відповідачем неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї.

Позивач здійснюючи перевірку задекларованої інформації для отримання державної допомоги, дізнався про наявність доходу відповідачем лише 26 лютого 2018 року.

Зважаючи на те, що в поданих деклараціях про доходи та майновий стан ОСОБА_1 не задекларувала земельну ділянку площею 3,4704 га за адресою: Вінницька обл. Барський р-н, с/рада Лісівська, яка здається в оренду та відповідно суму орендної плати (доходу), такі дії відповідки апеляційний суд розцінює як навмисне подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, відтак такі дії є ознакою недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Неподання відповідачкою інформації про наявність у неї земельної частки (паю) та отримання від надання в оренду земельної ділянки доходів, вплинуло на розмір державної соціальної опомоги як малозабезпеченій сім`ї. Відповідачка, визнаючи такий факт, звернулась до позивача із заявою про здійснення з державної допомоги відрахувань у розмірі 20% допомоги, як надміру виплачених коштів, і з сумою, визначено позивачем, також погоджувалась.

26 лютого 2018 року Сихівським відділом соціального захисту прийнято рішення про відмову в наданні держвної соціальної грошової допомоги малозабезпеченим сім`ям. Комісією вирішено припинити виплату та вирахувати надміру виплачених коштів за період з 01.12.2012 до 31.11.2017.

Станом на час звернення до суду з указаним позовом, повідомлення у добровільному порядку відповідачем не виконано, розмір коштів державної допомоги, який був виплачено надмірно станом на 27.01.2021 становив 88 600 грн. 38 коп. і такий не був спростований відповідачкою.

В постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявленими ними вимог та наданих доказів.

Матеріалами справи достеменно підтверджено, той факт, що з вересня 2020 року по час звернення до суду з указним позовом (27.01.2021) стягнення надмірно виплачених коштів Сихівським відділом соціального захисту з відповідачки не проводилось.

У запереченнях на апеляційну скаргу Сихівський відділ соціального захисту зазначив, що станом на лютий 2022 року сума до повернення становить 81 885,19 грн., оскільки 6715 грн. 22 коп. стягнуто з відповідачки згідно заяви з 01.07.2021 по 31.12.2021.

Відтак, покликання апелянта на те, що судом не було досліджено того факу, що ОСОБА_1 повернуто 6569 грн. 64 коп., є безпідставним, оскільки така стягнута в період перебування справи в провадженні суду, і стягнута сума, у разі відсутності заперечень з боку позивача, може бути врахована в порядку виконання судового рішення.

Мотиви скарги про те, що суд мав з`ясувати, чи бажають сторони укласти мирову угоду, провести позасудове врегулювання спору шляхом медіації, у разі необхідності заслухати уточнення позовних вимог, зясувати, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Інші доводи скарги про те, що суд не врахував того факту, що ОСОБА_1 є багатодітна матір, має статус «Мати-героїня», оскільки має семеро дітей, з яких четверо дітей є неповнолітніми, одна з дітей малолітня, яка важко хворіє не спростовують факт недобросовісності дій відповідачки, при цьому такі обставини можуть бути враховані лише під час призначення дежавної соціальної допомоги, а не під час вирішення питання повернення коштів з підстав, визначених ст.ст. 1212, 1215 ЦК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно виплаченої державної соціальної допомоги у сумі 88 600 грн. 38 коп.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії , §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі Хірвісаарі проти Фінляндії ).

Вищевикладене свідчить про те, що апеляційна скарга є безпідставною, а тому не підлягає задоволенню.

Таким чином, судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

З огляду на вищенаведене апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 червня 2022 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк