Справа N 474/1097/21
Провадження №2/474/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.04.22року смт.Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Фасій В.В.,

при секретарі судового засідання Лисейко Т. А.

без участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кворум -Нафта»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Врадіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку регресу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку регресу в сумі 200000 грн., мотивуючи позов тим, що у жовтні 2010 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Кворум -Нафта» (далі по тексту - ТОВ «Кворум - Нафта») та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №160/10 щодо купівлі останнім нафтопродуктів на загальну суму 200000 грн. 04.10.2010 р. між позивачем та Товариством було укладено договір іпотеки, відповідно до якого позивач виступив майновим поручителем фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов`язань по своєчасній оплаті ним нафтопродуктів за вищевказаним договором. В іпотеку був переданий житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 вартістю 200000 грн. Однак в порушення умов договору купівлі - продажу ОСОБА_2 не сплатив грошові кошти за нафтопродукти, а тому був виконаний договір іпотеки, шляхом укладення у жовтні 2017 року договору купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, який був укладений між позивачем та ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_3 був представником іпотекодержателя, оскільки саме він як представник Товариства у 2010 році подавав нотаріусу заяву. Станом на день звернення з позовом до суду борг ОСОБА_2 перед Товариством погашено за рахунок іпотечного майна.

З огляду на вказане, те, що він, позивач, в повному обсязі виконав усі кредитні зобов`язання ОСОБА_2 перед Товариством, в зв`язку з чим до нього, як до іпотекодавця, що виконав всі зобов`язання за боржника, перейшли усі права кредитора у цьому зобов`язанні, зокрема і право зворотної вимоги (регресу) до боржника, на підставі ст. ст. 512, 543, 544, 554, 556 ЦПК України, просив позов задовольнити.

В судове засідання 29.04.2022р. позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином.

27.01.2022 року звернулася на адресу суду з заявою ( вх.№232), в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, дає згоду на заочний розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 , двічі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованими повідомленнями №163, 189, які повернуті на адресу суду з довідкою поштового відділення «про невручення через відсутність адресата по місцю проживання», та судові повістки направлені уповноваженою особою суду для вручення відповідачу на 07.04 та 29.04.2022р. з відміткою про їх невручення через відмову адресата ОСОБА_2 одержати судову повістку від особи яка її доставляє, а також через опублікування оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному веб-сайті судової влади України)на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кворум -Нафта» у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (рекомендоване повідомленнями №788 про направлення судової повітки про виклик з визначенням резервних дат судових засідань, отримане представником за довіреністю), не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутність не надав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

?01.10.2010 року між продавцем ТОВ «Кворум - Нафта» та покупцем ФОП ОСОБА_2 ( ( ІПННОМЕР_1 ) було укладено договір купівлі-продажу 160/10, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах договору. Загальна сума договору орієнтовно складає 200000 грн. У цьому ж договорі сторони погодили, що вартість окремих партій Товару визначається продавцем залежності від його асортименту, кількості, виходячи з цін, що будуть сформовані продавцем на час отримання заявки. Оплата здійснюється у валюті України- гривні, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця. Покупець зобов`язався провести повну оплату отриманого товару в сумі, вказаної в накладній на відвантаження протягом 30 днів з моменту отримання партії товару, в іншому випадку весь отриманий товар вважаються товарним кредитом. Зобов`язання покупця за цим договором забезпечуються шляхом укладення договору іпотеки житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 з майновим поручителем ОСОБА_1 (договір купівлі-продажу №160/10 від 01.10.2010р.);

?04.10.2010 року між ОСОБА_1 (іпотекодавцем, що діє як майновий поручитель ФОП ОСОБА_2 (покупця) ІПННОМЕР_1 ) та ТОВ «Кворум-Нафта» (іпотекодержателем) в особі директора ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки предметом якого є надання іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання покупцем зобов`язань за договором купівлі-продажу від 01.10.2010р. №160/10, -житлового будинку та земельної ділянки під ним по АДРЕСА_1 . Вартість предмета потеки складає 63801 грн. - житловий будинок та 136919 - земельної ділянки. У розділі ІІ договору сторони погодили що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов`язань, передбачених договором купівлі-продажу вони не будуть виконані. У розділі Ш довогору сторони визначили, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договором купівлі-продажу і за цим договором, яке виникає у іпотекодержателя у випадку невиконання покупцем своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за договором купівлі-продажу якщо сума заборгованості за поставку нафтопродуктів досягне 160000 грн.і не буде погашена протягом 30 днів, та що іпотекодерждатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розд.У ЗУ « Про іпотеку» спосіб стягнення: - на підставі рішення суду; - на підставі виконавчого напису нотаріуса; - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (договір іпотеки від 04.10.2010р зареєстрований в реєстрі за №2414, заборона на відчуження предмету іпотеки посвідчена в договорі іпотеки та зареєстрована в реєстрі за №2415/05, свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_1 , витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно 27310021, державний акт на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , довідка про місце реєстрації та власника рахунку будинку по АДРЕСА_1 , довідка про відсутність обмежень у використанні земельної ділянки Держкомзему № 728 , витяг з рішення міської ради №4/19 від 18.08.2006 р. про надання у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, заява ОСОБА_1 на ім`я нотаріуса, посвідчена також підписом представника ТОВ «Кворум-Нафта» ОСОБА_3, про те, що майно (предмет іпотеки) не є спільною сумісною власнітю, малолітні/неповнолітні особи не зареєстровані);

?У розділі ІУ договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя, може бути здійснено у позасудовому порядку, шляхом: 1) - продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною погодженою сторонами у п.1.9 цього договору та на умовах визначених на власний розсуд іпотекодержателя; 2) шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку визначеному ст. ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та що згідно зі ст. 36 цього закону це застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (договір іпотеки від 04.10.2010р зареєстрований в реєстрі за №2414, заборона на відчуження предмету іпотеки посвідчена в договорі іпотеки та зареєстрована в реєстрі за №2415/05);

?У п. 4.3 розд. ІУ договору іпотеки сторони визначили процедуру переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, а саме: 1) у випадку, якщо покупець-іпотекодавець протягом 30 днів з моменту відправлення повідомлення не виконають зобов`язання за договором купівлі-продажу, право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя, в день, наступний за днем строку виконання зобов`язання вказаного в повідомленні, та в цьому випадку складання будь- яких додаткових документів , які підтверджують перехід права власності не вимагається. 2) у випадку неможливості виконання покупцем/іпотекодавцем зобов`язань за договором купівлі-продажу у строк визначений у повідомленні, іпотекодавець має право передати предмет іпотеки у власніть іпотекодержателя до спливу 30 днів з моменту його відправлення, шляхом складання акту приймання - передачі предмета іпотеки, з моменту підписання якого право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя і він має право зареєструвати його (договір іпотеки від 04.10.2010р зареєстрований в реєстрі за №2414, заборона на відчуження предмету іпотеки посвідчена в договорі іпотеки та зареєстрована в реєстрі за №2415/05);

? У п. 4.4 розд. ІУ договору іпотеки сторони визначили процедуру продажу предмету іпотеки іпотекодержателем для чого іпотекодержатель, після направлення відповідних повідомлень, та витіку строків виконання зобов`язань визначених у них, має право здійснити продаж предмета іпотеки будь- якій особі покупцеві на власний розсуд. Договір купівлі-продажу предмету іпотеки укладений Іпотекодержателем у відповідності з цим договором є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки в порядку встановленому чинним законодавством України (договір іпотеки від 04.10.2010р зареєстрований в реєстрі за №2414, заборона на відчуження предмету іпотеки посвідчена в договорі іпотеки та зареєстрована в реєстрі за №2415/05);

?04.10.2010 року приватним нотаріусом Ємельяновою Н. В. внесено запис до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки, 2414, 04.10.2010; об`єкт обтяження: житловий будинок по АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_1 ; обтяжував ТОВ «Кворум - Нафта»; додаткові дані: реєстровий номер заборони 2415/05 (витяг про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №28719593 від 04.10.2010р.);

? 04.10.2010 року приватним нотаріусом Ємельяновою Н. В. внесено запис до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки, 2414, 04.10.2010; об`єкт обтяження: земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд по АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_1 ; обтяжував ТОВ «Кворум - Нафта»; додаткові дані: реєстровий номер заборони 2415/05 (витяг про реєстрацію в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №28719620 від 04.10.2010р.);

?05.12.2011 року ТОВ «Кворум-Нафта» направлено вимогу про погашення заборгованості по договору купівлі-продажу №160/10 від 01.10.2010р. (в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку») - 184536 грн. 30 коп борг за поставлений товар (нафтопродукти), 94507 грн. 63 коп - товарний кредит; 19298 грн 23 коп - пеня, 78527 грн. 76 коп - штраф за прострочення оплати, 6597 грн. 69 коп - інфляційні збитки, 5672 грн. 92 коп - 3% річних. Всього разом до сплати 389125 грн. 23 коп. Строк виконання - 30 днів з моменту відправлення цієї вимоги (лист-вимога від 05.12.2011р., накладні про передачу нафтопродуктів ОСОБА_2 : №7263 від 05.10.2010р. на суму 184955,50 грн; №7887 від 01.11.2010р. на суму 60070,90 грн.; №8264 від 18.11.2010р. на суму 89597,60 грн.; №8640 від 06.12.2010р. на суму 72294 грн.; №8926 від 21.12.2010р. на суму 73132 грн.; №112 від 10.01.2011р. на суму 62881,30 грн.; №471 від 01.02.2011р. на суму 65640,40 грн.; №1275 від 21.03.2011р. на суму 72640,10 грн.);

?30.10.2017 року між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) уклали договір купівлі- продажу житлового будинку та земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_1 передав, а покупець ОСОБА_3 (покупець) прийняв у власність житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , які як визначено у п.п. 2, 3 цього договору належать продавцю ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності. Продаж житлового будинку та земельної ділянки, згідно п.4 договору, здійснено за домовленістю сторін за 79712 грн., з яких вартість будинку 69692 грн. та земельної ділянки - 10020 грн., які продавець ОСОБА_1 отримав від покупця ОСОБА_3 , що підтверджено сторонами під вказаним договором їх підписами (договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки від 30.10.2017 року);

?У пунктах 6, 8 договору купівлі - продажу будинку та земельної ділянки зазначено, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Продавець ОСОБА_1 гарантує що вказане майно перебуває у його особистій приватній власності та на момент укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, іншим способом не відчужене, під заставою, забороною /арештом/, податковою заставою не перебуває; судового спору щодо нього, а також прав у третіх осіб немає; не передане в найм (оренду) (договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки від 30.10.2017 року);

?У пункті 24 договору купівлі - продажу будинку та земельної ділянки зазначено, що купівля житлового будинку та земельної ділянки за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини покупця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки від 30.10.2017 року);

?Станом на 28.10.2019 року заборгованість ОСОБА_2 перед ТОВ «Кворум - Нафта» по договору купівлі - продажу від 01.10.2010 року - відсутня (довідка №496/1 від 28.10.2019р.);

?За даними ТОВ «Кворум - Нафта» хто саме та яким чином здійснював погашення заборгованості за договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.10.2010 року - товариство надати таку інформацію не має можливості, оскільки така інформація у товариства відсутня, документи за період до 01.01.2018р. було знищено, як такі що не підлягають обов`язковому зберіганню. У товариства також відсутні підтверджуючі документи щодо виконання договору іпотеки. При цьому, товариство зазначає, про те, що з наданого договору купівлі - продажу нерухомого майна, вбачається, що саме ОСОБА_1 продав нерухоме майно, що виключає наявність на момент підписання договору купівлі - продажу майна діючого договору іпотеки з зареєстрованими обтяженнями (відповідь ТОВ «Кворум - Нафта» на адвокатський запит № 1359 від 17.12.2021р.);

Відповідно до ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання та захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов`язання боржником закон передбачає спеціальні заходи - визначає окремі види забезпечення виконання зобов`язання: неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток або інші види, встановлені договором або законом (ст. 546 ЦК України).

Статтею 575 цього кодексу іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтями 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 519 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Відповідно до ст. 556 ЦК України - після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Частина 1 статті 544 ЦК України передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

З аналізу вимог частини першої статті 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими частиною першою статті 542 та статтею 543 ЦК України можна дійти висновку, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором.

Виконання зобов`язання кредитору одним з боржників є підставою виникнення регресного зобов`язання. Боржник, який здійснив виконання, виступає в якості кредитора перед іншими боржниками та за вирахуванням частки, яка припадає на нього самого, може стягувати те, що він раніше виконав кредитору.

При цьому поручитель, який виконав обов`язок боржника, набуває права вимоги до нього у межах сплаченої суми заборгованості.

Статтею 1 ЗУ "Про іпотеку" №898-ІУ ( в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

ст. 9 цього закону визначено, що Іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки, та відчужвати його - виключно за згодою іпотекодержателя.

Статтею 11 ЗУ "Про іпотеку" визначено, що майновий поручитель у разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки набуває права кредитора за основним зобов`язанням.

Зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню (ст. 19 ЗУ "про іпотеку").

Статтею 33 цього закону передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2)виконавчого напису нотаріуса, 3) договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. (ст. 36 цього закону)

За приписами цієї ж статті - договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати: 1) передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання (ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»).

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. (ст. 38 ЗУ "Про іпотеку")

Аналогічні положення були визначені сторонами ( ОСОБА_1 - іпотекодавцем та ТОВ «Кворум - Нафта» в особі директора ОСОБА_3 - іпотекодержателя) у договорі іпотеки від 04.10.2010 року, - розділах 3, 4, в якому також було вчинено застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 не надано доказів переходу права вимоги до нього у межах сплаченої суми заборгованості боржника ОСОБА_2 , а договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки, який як стверджує позивач був вчинений ним на виконання зобов`язань ОСОБА_2 за договором купівлі- продажу нафтопродуктів, - вчинений між фізичними особами, від імені продавця ОСОБА_1 з покупцем (фізичною особою) ОСОБА_3 , за письмової згоди дружини покупця ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , в якому продавець ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом факт отримання від покупця, до підписання цього договору, коштів в сумі 79712 грн. за житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , та в цьому ж договорі гарантував перебування майна в його особистій приватній власності, та не перебування його в заставі, відсутність на це майно прав у третіх осіб.

При цьому, як зазначалося вище, за приписами ст. ст. 33, 36-38 ЗУ «Про іпотеку» - іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2)виконавчого напису нотаріуса, 3) договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі.

Цими ж статтями передбачено право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Дії ж щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу з третіми особами здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору.

Будь - які рішення суду чи виконавчий напис нотаріуса щодо визначених обставин, або ж договір купівлі-продажу предмета іпотеки від імені іпотекодержателя (ТОВ «Кворум -Нафта»), на підставі договору іпотеки, укладений з третіми особами, чи договір про задоволення вимог іпотекодержателя, чи докази реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, - позивачем не надавалися, клопотання про їх витребування судом в порядку визначеному ЦПК не заявлялися.

Крім того відповідно до ст. 556 ЦК України - після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника.

Однак кредитор - ТОВ «Кворум - Нафта» у відповіді №1359 від 17.12.2021 року повідомило позивача ОСОБА_1 , що хто саме та яким чином здійснював погашення заборгованості за договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.10.2010 року - товариство надати таку інформацію не має можливості, оскільки така інформація у товариства відсутня, документи за період до 01.01.2018р. було знищено, як такі що не підлягають обов`язковому зберіганню. У товариства також відсутні підтверджуючі документи щодо виконання договору іпотеки. При цьому, товариство зазначає, про те, що з наданого договору купівлі - продажу нерухомого майна, вбачається, що саме ОСОБА_1 продав нерухоме майно, що виключає наявність на момент підписання договору купівлі - продажу майна діючого договору іпотеки з зареєстрованими обтяженнями.

Інших належних та допустимих доказів переходу права вимоги до позивача у межах сплаченої суми заборгованості боржника ОСОБА_2 позивачем не надано.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості з відповідача в порядку регресу.

До того ж у наданій позивачем до матеріалів справи копії договору іпотеки наявні виправлення в по-батькові особи боржника ОСОБА_2 , - з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_2 », які застережені, перед підписами у договорі іпотекодержателя та іпотекодавця, лише печаткою ТОВ «Кворум - Нафта».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти судові витрати зі сплати судового збору у смуі 2000 грн. - на позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77-81, 141, 206, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в порядку регресу в сумі 200000 грн. - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій