КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року

м. Київ

справа №357/8886/18

провадження № 22-ц/796/4903/202

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач),

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - приватне орендне сільськогосподарське підприємство «Сидори»

відповідачі - ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», державний реєстратор Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Попова Людмила Олександрівна

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - Тетері Світлани Ігорівни

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2020 року у складі судді Дубановської І.Д.

у цивільній справі за позовом приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010», державного реєстратора Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Попової Людмили Олександрівни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно та припинення права оренди, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 02 квітня 2020 року, просив визнати недійсним Договір оренди землі № 11 від 02 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» щодо земельної ділянки площею 2,8444 га з кадастровим номером :04:005:0052; скасувати рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Попової Людмили Олександрівни, про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер: 41048140 від 11 травня 2018 року 15:20:45 та припинити право оренди ТОВ «Еліта-2010» на земельну ділянку площею 2,8444 га з кадастровим номером :04:005:0052, яке виникло на підставі Договору оренди землі № 11 від 02 травня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010" та вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги ПОСП «Сидори» мотивувало тим, що відповідно до Договору оренди землі № б/н від 23 вересня 2013 року, у нього в оренді перебувала належна ОСОБА_1 земельна ділянка площею 2,8444 га з кадастровим номером :04:005:0025, яка знаходиться у межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Строк оренди - 10 років.

Державна реєстрація права оренди за ПОСП «Сидори» проведена державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області Юхно Н.В., згідно рішення від 14 квітня 2014 року за індексним номером 12419642.

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ПОСП «Сидори» стало відомо, що орендована ним у ОСОБА_1 земельна ділянка передана в оренду іншій особі - ТОВ «Еліта-2010», про що укладений Договір оренди землі № 11 від 02 травня 2018 року, право оренди за яким зареєстроване відповідно до рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Попової Л.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер: 41048140 від 11 травня 2018 року.

Уважає, що такі дії ОСОБА_1 суперечать ч. 1 ст. 792 ЦК України, п. «б» ч. 1 ст. 95 ЗК України, ст. 13, 24, 25, 31 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV від 08 жовтня 1998 року та умовам Договору оренди землі № б/н від 23 вересня 2013 року, у зв`язку із чим, на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України Договір оренди землі № 11 від 02 травня 2018 року має бути визнаним недійсним, а рішення державного реєстратора Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Попової Л.О. про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди, індексний номер: 41048140 від 11 травня 2018 року 15:20:45 відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року та у зв`язку із порушенням ст. 10, 19, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV скасоване.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, 23 грудня 2020 року представник позивача приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - Тетеря Світлана Ігорівназвернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та змінити розподіл судових витрат між сторонами, понесені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції в сумі 29 309,97 грн.

Апелянт посилається на обставини та доводи, викладені у позовній заяві, а також вважає помилковими висновки суду щодо відсутності у ПОСП «Сидори» права оренди землі, оскільки при винесенні рішення судом враховано висновки Верховного Суду у справах, в яких договори оренди були укладені до 1 січня 2013 року та набирали чинності з моменту їх державної реєстрації, а в даному випадку, договір оренди був укладений 23.09. 2013 року, коли статтю 18 Закону України «Про оренду землі» було виключено. Редакція Закону України «Про оренду землі», яка діяла на час укладення ПОСП «Сидори» з ОСОБА_1 договору оренди землі, не передбачала державної реєстрації договору оренди землі, а також не передбачала, що договір оренди землі набирає чинності після державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору оренди мають застосовуватися загальні норми ЦК України щодо договорів, для яких законом встановлена письмова форма, тобто з моменту його підписання.

Також позивач зазначає, що суд не врахував висновки Верховного Суду у справах №912/3294/18, № 291/422/17, № 291/426/17, згідно яких відсутність у Державному реєстрі державної реєстрації права оренди на земельну ділянку не позбавляє орендаря права оспорювати договір оренди землі, укладений власником земельної ділянки з іншим орендарем.

Крім того, позивач вважає, що дійшовши до висновку, що чинність наказу Міністерства юстиції України № 728/5 від 15 березня 2018 року впливає на задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зобов`язаний був зупинити провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 357/3844/20 щодо оскарження даного наказу.

25 січня 2022 року та 28 січня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від представників відповідачівТОВ «Еліта-2010» та ОСОБА_1 , відповідно, надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких вони просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без зміни рішення суду першої інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримала, просила скарги задовольнити, рішення та додаткове рішення скасувати.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення апеляційних скарг заперечувала, просила рішення та додаткове рішення залишити без змін.

Представник відповідача ТОВ «Еліта-2010» у судовому засіданні просив апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржувані рішення та додаткове рішення - без змін.

Державний реєстратор Комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Попова Л.О. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не сповістила, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення , колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ухвалення рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Попової Л.О. в Державному реєстрі прав на нерухоме майно запис про право оренди ПОСП «Сидори» на спірну земельну ділянку був скасований.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що згідно із Державним актом на право власності на землю, серії ЯБ № 136465 від 20 січня 2005 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, яка має площу 2,844 га, кадастровий номер :04:005:0025 та знаходиться в межах Сидорівської сільської ради Білоцерківського району (т. 1 а.с. 11).

23 вересня 2013 року ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» уклали Договір оренди землі № б/н (т. 1 а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1 Договору оренди землі № б/н від 23 вересня 2013 року, орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Сидорівська сільська рада та належить орендодавцю на праві власності на підставі державного акта про право власності на землю серії ЯБ № 136465, виданого Білоцерківською районною державною адміністрацією Київської області 20 січня 2005 року.

Згідно з п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер :04:005:0025, розташована на території Сидорівської сільської ради, загальною площею 2,844 га, в тому числі рілля 2,844 га.

За умовами п. 5 договір укладено на 10 /десять/ років. Після закінчення строку договору, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі».

Відповідно до п. 16 Договору оренди землі № б/н від 23 вересня 2013 року, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5 (п`ятиденний) строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Згідно з п. 37 Договору оренди землі № б/н від 23 вересня 2013 року договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до Акта приймання-передачі земельної ділянки від 23 вересня 2013 року орендодавець ОСОБА_1 з одного боку, передає, а орендар ПОСП «Сидори» в особі директора Устименка В.С., який діє на підставі Статуту, з другого, приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер :04:005:0025, що знаходиться в межах землекористування Сидорівської сільської ради, загальною площею 2,844 га, у тому числі рілля 2,844 га (т. 1 а.с. 10).

14 квітня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 12419642 та внесено запис про інше речове право № 5348565 від 08 квітня 2014 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ПОСП «Сидори», що виникло згідно з Договором оренди землі № б/н від 23 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 15).

Згідно листа Управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області № 06-7/114 від 31 березня 2015 року, кадастровий номер земельної ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: Сидорівська сільська рада Білоцерківського району Київської області :04:005:0025 змінений автоматизовано на кадастровий номер :04:005:0052.

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 та ПОСП «Сидори» уклали Додаткову угоду до Договору оренди землі від 23 вересня 2013 року , де п. 1.1. Пунктом 2 Договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка: кадастровий номер :04:005:0052, розташована на території Сидорівської сільської ради, загальною площею 2,8444 га, в тому числі рілля 2,8444 га».

Відповідно до Видаткового касового ордеру від 10 жовтня 2017 року, ОСОБА_1 отримала 9 000,88 грн (т. 1 а.с. 20).

02 травня 2018 року ОСОБА_1 та ТОВ «Еліта-2010» уклали Договір оренди земельної ділянки № 11 (т. 2 а.с. 5-6).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди земельної ділянки № 11 від 02 травня 2018 року, «орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, право на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 136465 від 20 січня 2005 року».

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди земельної ділянки № 11 від 02 травня 2018 року, «в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :04:005:0052 за межами населеного пункту на території Сидорівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, загальною площею 2,8440 га».

Згідно з п. 3.1 Договору оренди земельної ділянки № 11 від 02 травня 2018 року, «договір укладено на 10 (десять) років. В разі, якщо жодна із сторін не повідомила письмово, за 90 календарних днів до закінчення терміну дії договору, іншу сторону про бажання не продовжувати дію цього договору, вважається, що його дія автоматично продовжена на такий самий термін і на таких самих умовах, які були передбачені договором».

Відповідно до п. 14.1 Договору оренди земельної ділянки № 11 від 02 травня 2018 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 131601320 від 20 липня 2018 року, за рішенням Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України індексний номер: 40128149, запис про інше речове право № 5348565 скасований 15 березня 2018 року (т. 1 а.с. 21-23).

11 травня 2018 року о 15:20:45 год. державним реєстратором Відділу державної реєстрації Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області Поповою Л.О. ухвалене Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 41048140 та внесено запис про інше речове право № 26101770 від 04 травня 2018 року, а саме про право оренди земельної ділянки за ТОВ «Еліта-2010», що виникло згідно з Договором оренди земельної ділянки № 11 від 02 травня 2018 року (т. 1 а.с. 21-23).

За правилами статті 93 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі урегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі» (далі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами статті 13 названого Закону вказано, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», редакція якої діяла на час укладення договору від 16 серпня 2013 року, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом з тим, цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Системний аналіз статей 210, 638 ЦК України у взаємозв`язку зі ст. 125, 126 ЗК України та ст. 6 Закону України «Про оренду землі» дають підстави для висновку, що договір оренди землі є вчиненим з дня проведення державної реєстрації.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постанові від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №357/8110/18.

Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження № 14-338цс19).

У частині першій статті 627 ЦК зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Уклавши договір оренди 29.03.2013 року, сторони у п. 37 визначили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Зі скасуванням рішень державних реєстраторів про реєстрацію за позивачем речового права на нерухоме майно - права оренди на спірну земельну ділянку, з внесенням відповідних відомостей до Реєстру втрачаються ті правові наслідки, які з них випливають, а саме - скасовується державна реєстрація речового права і особа у відповідності до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статті 125 ЗК України вважається такою, що не набула відповідного речового права.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у справі №387/515/18.

Встановивши, що на момент ухвалення рішення державного реєстратора Попової Л.О., від 11 травня 2018 року запис про право оренди ПОСП «Сидори» на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0052 був скасований, суд вірно виходив з того, що підстав для відмови у державній реєстрації права оренди ТОВ «Еліта-2010» за Договором оренди землі № 11 від 02 травня 2018 року у державного реєстратора не було.

Таким чином, з огляду на те, що будь-яких порушень закону, при укладенні Договору оренди земельної ділянки № 11 від 02 травня 2018 року, судом не встановлено, підстави визнавати його недійсним відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що ст. 18 Закону України «Про оренду землі», в якій було зазначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, було виключено на час укладення договору від 23 вересня 2013 року, а відтак цей договір не підлягав обов`язковій державній реєстрації і його дія не залежить від скасування державної реєстрації, колегія суддів вважає безпідставним.

Стаття 18 Закону України «Про оренду землі» була виключена на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України, яким Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» викладений у новій редакції і який визначає загальні вимоги для державної реєстрації право користування нерухомим майном, про що було зазначено вище.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що договір оренди землі від 23 вересня 2013 року не визнаний недійсним, а тому підлягає виконанню з боку ОСОБА_1 не заважаючи на скасування його державної реєстрації, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як відповідно до умов договору зазначений договір не є чинним, а відтак виконанню не підлягає.

Іншим доводам позивача надана оцінка судом першої інстанції, з якими погоджується колегія суддів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду попередньої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, немає, а отже, слід відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Еліта-2010» - адвокат Косяк В.М. просив стягнути з ПОСП «Сидори» на користь ТОВ «Еліта-2010» 19 000 грн понесених ними витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження зазначених витрат, понесених ТОВ «Еліта-2010», адвокат Косяк В.М. надав: договір № 08 про правничу допомогу, укладений 24 січня 2022 року між Адвокатським об`єднанням «МКБ Групп» (далі - АО «МКБ Групп») та ТОВ «Еліта-2010», за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язується надати правничу допомогу у справі №357/8886/18 і сторони визначили розмір гонорару в сумі 10 000 грн та гонорар успіху - 9 000 грн; акт приймання-передачі правничої допомоги від 25 січня 2022 року, згідно з яким ТОВ «Еліта-2010» надана правнича допомога у вигляді аналізу судової практики, складання та подання відзиву на апеляційну скаргу; представництво інтересів у Київському апеляційному суді; платіжне доручення від 24 січня 2022 року № 34 про сплату ТОВ «Еліта-2010» на користь АО «МКБ Групп» коштів у розмірі 10 000 грн.

26 січня 2022 року копія відзиву на апеляційну скаргу представника ТОВ «Еліта-2010»- адвоката Косяка В.М., надіслана іншим учасникам справи, у тому числі позивачу, однак клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції від особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, до апеляційного суду не надходило.

Клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 зроблено висновок про те, що згідно з частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність факту понесення ТОВ «Еліта-2010» витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 19 000 грн, що є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач, який подав апеляційну скаргу, не звернувся до апеляційного суду з клопотанням про зменшення заявлених відповідачем до відшкодування витрат на правничу допомогу, не спростував їх розмір та не довів неспівмірність цих витрат критеріям, встановленим у частині четвертої статті 137 ЦПК України, що унеможливлює вирішення судом з власної ініціативи питання про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц (провадження №61-19582св20).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 357/8095/19 (провадження № 61-4931св21).

Оскільки за наслідками розгляду цієї справи апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги позивача ПОСП «Сидори» без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, то наявні підстави для компенсації понесених відповідачами в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргупредставника позивача приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» - Тетері Світлани Ігорівни - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2020 року - залишити без змін.

Клопотання представника ТОВ «Еліта-2010» - адвоката Косяка Вячеслава Миколайовича про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції - задовольнити.

Стягнути з приватного орендного сільськогосподарського підприємства «Сидори» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта-2010» 19 000 грн витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «21» червня 2022 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик