САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1305/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський державний коледж технології та дизайну про встановлення юридичного факту припинення трудових відносин, -

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення юридичного факту припинення трудових відносин. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 25.01.2013 року вона працювала бібліотекарем в Макіївському металургійному технікумі, розташованому за адресою м. Макіївка Донецької області, вул. Паніна, буд.9, який згідно наказу №639 від 30.05.2013 року Міністерства освіти і науки України перейменовано у Державний вищий навчальний заклад «Макіївський промислово-економічний коледж». 27.02.2015 року вона звільнилась із Державного вищого навчального закладу «Макіївський промислово-економічний коледж» за власним бажанням, про що в її трудовій книжці зроблено запис від 27.02.2015 року. Однак, у зв`язку з тим, що м. Макіївка Донецької області на час 27.02.2015 року, знаходиться на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, підприємство не звітувало про її звільнення до інших державних органів та після запису про звільнення була поставлена печатка не встановленого зразка. Зараз вона переїхала до м. Дніпро і планує працевлаштуватися за місцем проживання. Відкоригувати запис зроблений в її трудовій книжці неможливо, а через те, що після запису печатка не встановленого зразка, вважається цей запис не дійсним і відомостей про її звільнення немає у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Направити запити та отримати копії наказів вона також немає можливості. Просить суд встановити юридичний факт, припинення з 27 лютого 2015 року трудових відносин між ОСОБА_1 та Державним вищим навчальним закладом «Макіївський промислово-економічний коледж» на підставі ст.38 КЗпП у зв`язку із неможливістю подальшого працевлаштування.

17 травня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву було залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків.

26 травня 2022 року на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська заявником було подано уточнену заяву.

30 травня 2022 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала та просила її задовольнити.

Від представника заінтересованої особи Дніпровського державного коледжу технології та дизайну надійшло клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви.

Враховуючи позицію заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що згідно наказу №5-к від, 25.01.2013 року ОСОБА_1 було прийнято до Макіївського металургійного технікуму на посаду бібліотекаря без категорії, який згідно наказу №639 від 30.05.2013 року Міністерства освіти і науки України перейменовано у Державний вищий навчальний заклад «Макіївський промислово-економічний коледж», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих від 04.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 згідно наказу з 25.01.2013 року рахується працевлаштованою до Державного вищого навчального закладу «Макіївський промисловий-економічний коледж», відомості про її звільнення відсутні (а.с.6).

Згідно з ч.1 ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Згідно зі ст.38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір,укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. До таких населених пунктів віднесено і м. Макіївка Донецької області.

Згідно з ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ( далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 вказаного Закону визначає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Правовий режим тимчасово окупованої території може бути визначено, змінено чи скасовано виключно законами України.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч.5 ст.7 Закону, громадяни України, які звільнилися з роботи (припинили інший вид зайнятості) та переселилися з тимчасово окупованої території, за відсутності документів, що підтверджують факт звільнення (припинення зайнятості), періоди трудової діяльності та страхового стажу, реєструються як безробітні та отримують забезпечення та соціальні послуги за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.6 ст.7 Закону, громадяни України, які переселилися з тимчасово окупованої території та не звільнилися з роботи (не припинили інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) на тимчасово окупованій території, для набуття статусу безробітного та отримання забезпечення та соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття можуть припинити трудові відносини або підтвердити факт припинення таких відносин (іншого виду зайнятості) у судовому порядку за місцем свого перебування. Припинення інших видів зайнятості, у тому числі самозайнятості та підприємницької діяльності, здійснюється за заявним принципом та спрощеною процедурою за місцем перебування особи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст.9 Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

З наданих суду доказів вбачається, що дійсно Державний вищий навчальний заклад «Макіївський промислово-економічний коледж», де працевлаштована ОСОБА_1 розташований на території, яка є тимчасово окупованою територією України, що визначено Верховною Радою України. Також враховуючи, що трудові відносини між заявником та Державним вищим навчальним закладом «Макіївський промислово-економічний коледж» фактично були припинені, заявник позбавлена можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує її конституційні права.

Аналізуючи надані заявником докази та враховуючи відомості, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вказаної заяви. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст. 21, 23, 36, 38 КЗпП України, ст.ст.1, 4, 5, 7, 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 5-13, 33-34, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 272, 273, 293, 294, 315, 316, 319 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа Дніпровський державний коледж технології та дизайну ( АДРЕСА_2 ) про встановлення юридичного факту припинення трудових відносин задовольнити.

Встановити факт припинення з 27 лютого 2015 року трудових відносин між ОСОБА_1 та Державним вищим навчальним закладом «Макіївський промислово-економічний коледж» на підставі ст.38 КЗпП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Румянцев