Справа № 446/1456/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

01.02.2022року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської областів складі:

головуючого - судді Костюк У. І.

з участю секретаря Ройко Т.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка - Бузька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю, -

в с т а н о в и в:-

16.07.2021 позивачка звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визнати житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 18.02.2009 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007, серія ЯЖ №925075, земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд відповідно до державного акту на право власності на виданого 18.02.2009 на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007, серія ЯЖ -15074 - особистою приватною власністю позивачки.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про те, що 02.09.1994 сторони уклали між собою шлюб. Проте життя з відповідачем не склалось, та 24.12.2015 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було винесено рішення про розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі, а саме 13.09.2007 позивачкою було придбано майно: будинок АДРЕСА_1 , та земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,4500 га, що розташовані в АДРЕСА_1 . Проте, вказує , що вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки куплені позивачкою за власні кошти, які вона отримала від продажу житлової квартири АДРЕСА_2 , що належала її на праві приватної власності. Оскільки дане майно було придбане хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти позивачки, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 20.09.2021 провадження у справі відкрито.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 для розгляду вищезазначеної справи визначено суддю Костюк У.І..

Ухвалою суду від 19.11.2021 дану цивільну справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.01.2022 підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду представник позивача подала заяву, в якій просила суд розгляд справи здійснювати у відсутності позивачки та її представника, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд зі згоди позивача, обумовленою у її заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.

Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.09.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований відділом ЗАГС Львівської міської адміністрації м. Львова, актовий запис № 1804.

Від спільного подружнього життя в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 14.101.995 відділом ЗАГС Львівської міської ради народних депутатів м. Львів (а.с. 25).

Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.12.2015 шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 02.09.1994 у відділі ЗАГС Львівської міської адміністрації м. Львова, актовий запис № 1804 було розірвано (а.с. 9).

За час перебування сторін у шлюбі на ім`я ОСОБА_1 було придбано житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка зазначає в позові, що вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки куплені нею за власні кошти та оформлені на її ім`я, так як придбане за кошти, які вона отримала від продажу квартири, в будинку АДРЕСА_3 , та підтверджує це наступними доказами.

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що є бабусею та дідусем позивачки та матір позивачки ОСОБА_6 були власниками житлової квартири АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла бабуся позивачки ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради серія НОМЕР_2 (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 05 листопада 1996 року державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори, Назар Є.В. спадкоємцями померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , є в рівних частках її чоловік ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 . Спадкове майно на яке видано Свідоцтво складається з 1/3 частини житлової квартири АДРЕСА_4 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (а.с. 10).

Згідно договору міни квартир№ 6528 посвідченого 28.11.1996 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу гр. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обміняли належну їм житлову квартиру АДРЕСА_5 на 1/2 частину житлової квартири АДРЕСА_4 , що належала гр. ОСОБА_10 i гр. ОСОБА_6 (а.с. 11).

Відповідно до договору купівлі-продажу частини квартири №6527 посвідченого 28.11.1996 приватним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Футорянською О.А., гр. ОСОБА_5 продав, а гр. ОСОБА_11 купила Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 (а.с.12).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири №6527 посвідченого 27.11.1996 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Футорянською О.А., гр. ОСОБА_12 продав, а гр. ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири № 3089 посвідченого 12.09.2007 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Котарською А.Т., гр. ОСОБА_1 продала, а гр. ОСОБА_13 квартиру АДРЕСА_2 (а.с.14).

13.09.2007 ОСОБА_1 було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі продажу будинку № 1857, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М. (а.с.15).

13.09.2007 ОСОБА_1 було придбано земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,4500 га в межах згідно з планом розташовані в АДРЕСА_1 ,надані для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Договором купівлі продажу земельних ділянок № 1859, що посвідчений приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М. (а.с.16).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №925074 від 18.02.2009 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,1500 га (кадастровий номер::01:007:0070) у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована АДРЕСА_1 ,цільове призначення (використання) земельної ділянки: обслуговування житлового будинку і господарських будівель(а.с.17).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №925075 від 18.02.2009 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,4500 га (кадастровий номер::01:007:0075) у межах згідно з планом, земельна ділянка розташована АДРЕСА_1 ,цільове призначення (використання) земельної ділянки: ведення особистого селянського господарства (а.с.18).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16342567 виданого 19.10.2007 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Розглядаючи спір стосовно позову, суд виходив з наступного.

Змістом ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Закон (ст. 368 ч. 3 ЦК України) зазначає, що майно, набуте подружжям за час їхнього шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Підпунктами 23-25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Положеннями статті 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1)майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею у набутті майна.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт особистої приватної власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства та земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, оскільки на переконання суду позивачкою доведено належними та допустимими доказами, що дане майно придбане позивачкою, хоч за час перебування у шлюбі з відповідачем, але за її особисті кошти, відтак реєстрація права власності позивача на вказане майно в період шлюбу на підставі майнових прав набутих за її особисті кошти, не є підставою для віднесення вказаного нерухомого майна до об`єктів спільної сумісної власності подружжя, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім того відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст.2,81,89, 258,259,263-265, 268,280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити повністю.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,4500 га, що призначена для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 18 лютого 2009 року на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007 року, ВЕР № 419285, реєстр № 1859 серія ЯЖ № 925075, та земельну ділянку площею 0,1500 га, що призначена для обслуговування житлового будинку і господарських будівель відповідно до Державного акту на право власності на виданого 18 лютого 2009 року на підставі договору купівлі-продажу від 13.09.2007 року, ВЕР № 419285, реєстр № 1859, серія ЯЖ № 925074.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 3084,48 грн. (трьох тисяч вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 11.02.2022 року.

Суддя Костюк У.І.