Справа №477/2201/21 Головуючий у 1-й інстанції Козаченко Р. В.
Провадження № 22ц/812/554/22 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 червня 2022 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю.,

без виклику сторін,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 січня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Козаченка Р. В. у місті Миколаєві о 8 годині 30 хвилині, по справі

за позовом

ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця

(ФОП) ОСОБА_2

про стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення на його користь 16 434 грн середнього заробітку за період з 3 жовтня 2019 року по 13 лютого 2020 року.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

19 січня 2022 року від представника відповідачки адвоката Сорочана Є. В. надійшла заява про стягнення з позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, які понесла відповідачка при розгляді справи на суму 4 200 грн.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 січня 2022 року з ОСОБА_1 стягнуто 908 грн судового збору на користь держави та 4 200 грн на користь відповідачки у рахунок витрат на правову допомогу.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що такі витрати понесені відповідачкою та підтверджені належними доказами.

Не погодившись з рішенням та додатковим рішення суду позивач ОСОБА_1 оскаржив їх в апеляційному порядку та просив їх скасувати, постановити нове рішення, яким його вимоги задовольнити та відмовити відповідачці у стягненні витрат на правову допомогу.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 1 червня 2022 року апеляційна скарга на рішення суду повернута позивачу, у зв`язку з невиконанням ним вказівок, викладених в ухвалі судді апеляційного суду про залишення скарги без руху та не сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на судове рішення. У цей же день ухвалою того ж суду відкрито провадження за апеляційною скаргою на додаткове рішення суду першої інстанції, яке на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2022 року призначено до розгляду у письмовому провадженні без виклику учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи в порядку письмового провадження без виклику сторін, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо ним не вирішено питання про судові витрати.

За змістом пункту 2 частини 1, частиною 8 статті 141 ЦПК України убачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У разі відмови у позові такі витрати покладаються на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Сорочаном Є. В., як представником відповідачки, така заява зроблена у відповідності частини 8 статті 141 ЦПК України і в день винесення судового рішення подані відповідні документи (а.с.29-31, 45-46, 57-61)

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як слідує із копії договору про надання правової допомоги від 29.11.2021, укладеним між адвокатом Сорочаном Є. В. та відповідачкою ФОП ОСОБА_2 (а.с.45-46), на підставі домовленості між клієнтом та адвокатом визначено розмір гонорару останнього за роботу протягом однієї години в розмірі 600 грн, який передбачає підготовку до судового засідання, складення документів та участь у судовому засіданні тощо.

За квитанціями до ПКО від 29.11.2021 та 19.01.2022 ФОП ОСОБА_2 суми в розмірах 3 000 грн та 1 200 грн сплачені на користь адвоката (а.с.59-60).

У відповідності до акту витрат, складеного 19 січня 2022 року між відповідачкою та адвокатом, сума в розмірі 4 200 грн, що сплачена відповідачкою ФОП ОСОБА_2 включає надання та тривалість таких послуг адвоката: ознайомлення з матеріалами справи тривалістю 1 годину; вивчення існуючої практики та збирання доказів тривалістю 1 годину; складання та подання відзиву на позовну заяву тривалістю 3 години; участь у двох судових засіданнях тривалістю кожного по 1 годині (а.с.58).

Згідно до матеріалів справи адвокат брав участь у судових засіданнях загальною тривалістю у 1 години 12 хвилин, та прочекав початку засідання призначеного на 9.00 до 9.30 години, де представляв інтереси відповідачки, якою сплачено гонорар адвокату.

Отже, детальний опис дій, які повинен був виконати адвокат на підставі укладеного договору, та у їх відповідності розрахунок тривалості використаного часу, та понесених на підставі цього витрат, відповідають умовам самого договору, але в частині участі у судових засіданнях є трохи завищеним, оскільки повинні складати не 1 200 грн, а 1 000 грн.

Таким чином, та з огляду на те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За висновком, викладеним ВП ВС у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року при розгляді нею справи № 755/9215/15-ц, визначено, що для цілей розподілу судових витрат судом враховується:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В той же час розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За такого, подаючи апеляційну скаргу на додаткове рішення суду, позивач обґрунтовував її неспівмірністю витрат, які стягнуті з нього на оплату послуг адвоката за наслідками розгляду справи, та об`єктивною неможливістю про це заявити у судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи наведені доводи, та аналізуючи зміст договору на професійну правничу допомогу та фактично витрачений адвокатом час на надання послуг, та дослідивши докази, надані представником відповідачки на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді першої інстанції не є зовсім співмірними із складністю справи та не пропорційні щодо предмету спору.

В апеляційній скарзі позивачем наведені аргументи щодо неспівмірності таких витрат, які стягнуті з неї за додатковим рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів не може погодитися повністю з висновками суду першої інстанції щодо надання належних та допустимих доказів на підтвердження усіх витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, та оспорюванням позивачем таких витрат, внаслідок чого вважає за можливе змінити додаткове рішення суду у відповідності до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України лише в частині розподілу витрат на правову допомогу, оскільки судовий збір стягнуто судом першої інстанції у відповідності до норм Закону України «Про судовий збір». Тому з позивача на користь відповідачки слід стягнути 4 000 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 367, 368, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

ПО С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 січня 2022 року в частині розподілу витрат на правову допомогу змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 4 000 гривен в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення суду в частині стягнення судового збору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі тридцяті днів, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. Ю. Колосовський

О. В. Локтіонова