Провадження № 2/524/868/22
20.05.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі
головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Швець Д.С.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
У листопаді до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.
Вимоги обґрунтовані тим, що 21.04.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно до якого він передав у позику відповідачу грошові кошти в сумі 9 339 146 грн 00 коп., що еквівалентно 355 777 доларам США, а остання зобов`язалася повернути гроші у строк до 31.12.2018 року. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом розписки від 21.04.2018 року.
У обговорений сторонами строк грошові кошти відповідач не повернула.
Позивач просив суд стягнути з відповідача суму боргу в сумі 9 850 824 грн 73 коп., проценти в розмірі 1 146 028 грн 35 коп., 3% річних в розмірі 857 426 грн 51 коп. та 1 824 863 грн 64 коп. інфляційних втрат та відшкодувати понесені ним витрати.
Ухвалою судді від 24.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 20.01.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив розгляд справи проводити без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про слухання справи повідомлялася належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву на позов суду не направила.
Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи:
21.04.2018 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір позики шляхом написання розписки, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 9 339 146 грн 00 коп., що еквівалентно 355 777 доларам США. Вказані обставини також підтверджуються оригіналом розписки від 21.04.2018 року.
Строк дії договору за згодою сторін не продовжувався.
Зобов`язання мало бути виконано у строк до 31.12.2018 року.
Відповідач свої зобов`язання за договором позики від 21.04.2018 року не виконала, кошти у сумі 9 339 146 грн 00 коп. позивачу не повернула.
Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з наступного:
Згідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договір.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості 355 777 доларів США, яка на день платежу 01.01.2019 року склала 9 850 824 грн 73 коп. (9 339 146 грн 00 коп. х 27,6882 грн (ставка НБУ станом на 01.01.2019 року).
Аналізуючи досліджені докази в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 основної заборгованості за договором позики від 21.04.2018 року в сумі 9 850 824 грн 73 коп.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача процентів, 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить наступного:
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховується у разі:
1)якщо у договорі позики не зазначено проценти або не вказано, що він безпроцентний ;
2)предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України гривні;
3)період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики у межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась.
Згідно із ч. 2 статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Розрахована позивачем
-сума відсотків на суму заборгованості 9 339 146 грн 00 коп. за період з 21.04.2018 року по 31.12.2018 року складає 1 146 028 грн 35 коп.
-сума 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 9 850 824 грн 73 коп. за період з 01.01.2019 року по 25.11.2021 року складає 857 426 грн. 51 коп.
-інфляційні втрати на суму боргу 9 850 824 грн 73 коп. за період з 01.01.2019 року по 25.11.2021 року склали 1 824 863 грн 64 коп.
Суд приймає розрахунок, наданий позивачем, та на підставі викладеного, приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного: відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
До позовної заяви позивачем додано витяг з договору про надання правової допомоги № 55 від 15.11.2021 року (а.с. 16), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 15), копію договору про надання правової допомоги № 55 від 15.11.2021 року (а.с. 17-20), акт про прийняття-передачу наданих послуг від 20.04.2022 року (а.с. 57), квитанцію про сплату коштів у розмірі 35 000 грн 00 коп. (а.с. 58).
Розглянута справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу.
Розумним та співмірним розміром компенсації понесених витрат на правничу допомогу суд вважає 10 000 грн 00 коп.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 11 350 грн 00 коп.
Керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 679 143 грн 23 коп., з яких:
-заборгованість за договором позики від 21.04.2018 року в розмірі 9 850 824 грн 73 коп.,
-сума відсотків в розмірі 1 146 028 грн 35 коп.,
-3% річних від простроченої суми заборгованості 857 426 грн. 51 коп.
-інфляційні втрати 1 824 863 грн 64 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 11 350 грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн 00 коп.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде виготовлено 30.05.2022 року
Суддя Ж.О. Кривич