Справа № 536/2186/21
Провадження № 2/536/252/22
10 лютого 2022 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання Пасєчнікової В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що на початку грудня 2021 року йому стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., де він є боржником.
Зокрема за місцем роботи позивача надійшла постанова приватного виконавця Скрипника В.Л. від 30.11.2021 року ВП № 67687126 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Ознайомившись із текстом оспорюваного виконавчого напису, вважає, що зазначений виконавчий напис не підлягає виконанню, так як він вчинений з численними порушеннями норм діючого законодавства, з огляду на наступне.
Також, Згідно розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 р., для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору: засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Таким чином позивач вважає, що договір поруки не відноситься до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».
Тобто, після 22.02.2017 р, виконавчий напис міг бути вчинено лише на нотаріально посвідченому кредитному договорі.
Отже, під час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Сазонова О.М. діяла всупереч положень чинного законодавством, яке в дійсності не передбає можливості вчинення виконавчого напису на договорі поруки, а відповідно, діяла в порушення норм ст. 87 Закону України «Про нотаріат».
Водночас позивачем зазначено, що він не має та ніколи не мав жодних договірних правовідносин з ТОВ «Вердикт Капітал», а про відступлення права вимоги за кредитним договором позивачу нічого невідомо.
Позивачем вказано, що про факт відступлення права вимоги за кредитним договором його належним чином ніхто не повідомляв, тому імовірно, що такого відступлення права вимоги взагалі не було.
Також вважає, що вимоги стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» щодо стягнення заборгованості не є безспірними.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Правом на подачу відзиву, у встановлений законодавцем строк не скористався. Заяв про розгляд справи за їх присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином.
Від третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
30.11.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про зверення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача.
- 111422,19 грн 3% річних річних за період з 11.12.2020 року по 25.08.2021 року;
- 378165,19 грн інфляційні збитки за період з 11.12.2020 року по 25.08.2021 року.
Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Тобто з зазначеного суд вбачає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.
26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та внесено зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами», та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» відповідно до яких нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.
Отже, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, а тим паче договір поруки, як у даній справі, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 28.09.2021 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. були відсутні правові підстави для його вчинення, оскільки був відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір, а отже оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.
Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно вказаного, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в сумі 1362 грн.
Крім цього, з матеріалів справи встановлено, що позивач звернулася за правовою допомогою до адвоката Циганкової І.І., що підтверджується ордером виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 09.12.2021 року та поніс витрати, які просив стягнути з відповідача.
За змістом розрахунку встановлено, що згідно угоди про наданная правової допомоги від 09.12.2021 року, адвокатом надано позивачу допомогу, що становить фіксовану суму гонорару та сплачена в розмірі 7000 грн ОСОБА_1 , згідно квитанції від 15.12.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ч. 3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу вищевикладеного суд доходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу є обґрунтованими та оскільки сторонами сума гонорару затверджена у фіксованому розмірі - підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, ст.ст. 49, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, суд
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1362 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
СуддяО. О. Колотієвський