Справа № 743/39/22
Провадження № 2/743/133/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі судового засідання Воєдило О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме в розмірі 55835,48 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.05.2011, близько 14 години 40 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Тоyоtа самry д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Стрілецькій в м. Чернігові, грубо порушив вимоги п.п.2.3 б, 12.3, 13.1, 13.3, 33.3.31 Правил дорожнього руху та скоїв наїзд на позивачку, чим спричинив їй тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка тривалий час проходила і проходить лікування, стала інвалідом ІІІ групи довічно. Однак відповідач у добровільному порядку не відшкодовує понесені позивачкою додаткові витрати, які несе позивачка для підтримання своєї життєдіяльності. Тому ОСОБА_1 просить стягнути із ОСОБА_2 на свою користь 55835,48 грн витрат на лікування наслідків ДТП за період із серпня 2014 року по 24.06.2021.

У судове засідання позивачка та її представник адвокат Чікова Т.А. не з`явилися. Від останньої до суду надійшла заяву, в якій вона просила розглянути справу без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання в порядку визначеному ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позов.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2011 ОСОБА_2 , на підставі п. 4 ст. 6 КПК, ст. 1, 6, 12 Закону України «Про амністію» від 08.07.2011, звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України, за скоєння злочину щодо ОСОБА_1 , тобто з нереабілітуючих підстав.

Вказана постанова набрала чинності.

У результаті вищезазначеної ДТП, у ОСОБА_1 мали місце тілесні ушкодження у вигляді краніоскелетної травми; закритої черепно-мозкової травми; забиття головного мозку; лінійного перелому тьмяно-скроневої області з переходом на основу черепа; епідуріальної, субдуральної гематом, перелому безіменної кістки справа в області вертлюгонної впадини; розходження лонного з`єднання, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у заподіянні ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень підтверджена.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.04.2012 на користь позивачки із ОСОБА_2 було стягнуто 20555,65 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також 100000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, за період з 24.05.2011 по 06.02.2012.

Також рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 12.08.2014 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 4387,59 грн в якості відшкодування матеріальної шкоди, а саме понесених витрат на лікування наслідків ДТП за період з 22.07.2013 по 21.03.2014.

Вказані рішення суду набрали законної сили, однак відповідач ухиляється від їх виконання.

З пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 06.11.2013 вбачається, що ОСОБА_1 довічно встановлено ІІІ групу інвалідності.

Також з матеріалів справи вбачається, позивачка постійно вимушена проходити лікування та із серпня 2014 року по 17.09.2021 лікувалася амбулаторно в Універсальній клініці «Оберіг».

Консультативними висновками невролога, кандидата медичних наук, доцента ОСОБА_3 . Універсальної клініки «Оберіг» підтверджується, що лікування позивачки обумовлено травмами, які остання отримала внаслідок ДТП, що відбулася 24.05.2011.

Фіскальними чеками підтверджується, що ОСОБА_1 у період із серпня 2014 року по 17.09.2021 витратила 55835,48 грн на лікування, в тому числі, на консультацію лікаря, проведення відповідних медичних досліджень, придбання відповідних ліків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (ч. 6 ст. 11 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8 та 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та стягнути із ОСОБА_2 на її користь 55835,48 грн в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вигляді понесених витрат на придбання ліків, проходження медичного обстеження за період із серпня 2014 року по 17.09.2021.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь держави.

Керуючись ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55835 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн 48 коп. в якості відкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вигляді понесених витрат на придбання ліків, проходження медичного обстеження за період із серпня 2014 року по 17.09.2021.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Повне рішення суду складено 08 червня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Павленко