Справа № 454/2468/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокаль справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з Держави Україна в його користь 1 000 000грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої протиправними діями колегією суддів Апеляційного суду Львівської області (на даний час Львівського апеляційного суду).

Позов мотивовано наступним.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2017р. підтверджено правильність стягнення з Фермерського господарства «Бурка В.В.» судового збору, чим йому, як члену вказаного господарства, завдано шкоду в сумі 15000грн.

Вважає, що такою ухвалою йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 1 000 000грн.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 22.07.2021р. відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині вимог до Львівського апеляційного суду.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 не з`явився та подав заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Представник відповідача Державної казначейської служби України подав відзив, у якому на заперечення позовних вимог зазначив, що суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Шкода фізичній особі може бути відшкодована лише на підставі статті 1176 ЦК України, зокрема у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Також, вважає, що Державна казначейська служба України не є належним відповідачем.

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди є не обґрунтованою і не відповідає встановленому законом способу захисту.

Оскільки дії/бездіяльність посадових осіб органу державної влади не визнано незаконним, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2017р. відмовлено в задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ФГ «Бурка В.В.» на користь Державної судової адміністрації України 15000грн. судового збору.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2017р. апеляційну скаргу представника ФГ «Бурка В.В.» - ОСОБА_1 відхилено, рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2017р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.10.2018р. скасовано вищевказані рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 26.06.2017р. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04.10.2017р., провадження у справі за позовом ФГ «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрито.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що на підставі ст.56 Конституції України, на яку покликається в своєму позові позивач, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода, у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органу дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», в тому числі майнової та моральної шкоди також передбачено, що для відшкодування державою шкоди, завданої судом, необхідно, щоб рішення, дії або бездіяльність суду були незаконними.

В той же час, дії Львівського апеляційного суду, при постановленні вищевказаної ухвали не визнані неконституційними, а тому, твердження позивача з цього приводу є безпідставними та не підтверджені жодними доказами.

Крім того, як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд, згідно з процесуальним законодавством.

Також, суд враховує, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями чи бездіяльністю суду, можуть бути предметом розгляду у випадках, передбачених статтею 1176 ЦК України.

Підстави, викладені у вказаній нормі, характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

У свою чергу, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Всі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З представлених позивачем доказів не вбачається наявність підстав відшкодування шкоди, визначених ст.1176 ЦК України, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується, а скасування судового рішення судом вищої інстанції не є підставою стягнення грошових коштів на відшкодування моральної шкоди з суду, який ухвалив таке рішення.

Однак, позивач не скористався наданим йому Цивільним процесуальним кодексом правом, в судове засідання не прибув та не подав іншим чином жодних доказів підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а суд в судовому засіданні не здобув.

З огляду на зазначене, а також те, що відшкодування моральної шкоди не може слугувати позивачу джерелом для збагачення, суд не знаходить підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Відомості, які зазначаються в рішенні суду відповідно до п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України та не проголошуються, відповідно до ч.2 ст.268 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна казначейська служба України, , місцезнаходження: вул.Бастіонна,6, м.Київ.

Головуючий: М. Я. Адамович