Справа № 214/3683/21
2-п/214/41/22
У Х В А Л А

Іменем України

09 червня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

за участю представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву відповідачки ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Покровський відділ ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , в якій останній просить: заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року по даній справі скасувати.

В обґрунтування заяви вказує наступне. Як відповідачці стало відомо, 30 вересня 2021 р. рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги про зміну розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментах, вирішено задовольнити частково; змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за судовим наказом №2-н/214/1168/20, виданим 25.08.2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/5 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини; звільнити ОСОБА_1 , від сплати заборгованості по аліментам за період з 07 липня 2020 року по 16 квітня 2021 року, нарахованої за судовим наказом №2-н/214/1168/20, виданим 25 серпня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 18 094 грн. 29 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1816 грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9600 грн. 00 коп. Це рішення заочне. Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Вказує, що про те, що взагалі існує вказана цивільна справа, а тим більше, що по ній вже ухвалено судове рішення відповідачка дізналась 02 лютого 2022 року, отримавши копію рішення суду через представника. Вважає, що вказане заочне рішення повинно бути переглянуто, оскільки є поважні причини неявки відповідача у судові засідання по вказаній справі. Законодавець встановив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суди повинні дотримуватись таких умов проведення заочного розгляду справ як належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача. Зазначає, що всупереч вимогам ЦПК України жодного повідомлення про час та місце розгляду справи, а тим паче копії заочного рішення до вказаної дати відповідачка не отримувала, про розгляд справи не знала. Проти позовних вимог відповідачка заперечує, вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що дійсно, з 10 жовтня 2003 року сторони перебували у шлюбі між собою, який згодом, 10 листопада 2009 року, було розірвано. За час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач, всупереч вимогам ст. 180 СК України, ухиляється від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, через що відповідачка звернулась з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, який був виданий 25 серпня 2020 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Наказ пред`явлено до виконання до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Через невиконання судового наказу у позивача утворилась заборгованість. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказує, щоозивач не доводить перед судом будь-які зміни у бік погіршення матеріального стану чи зміну сімейного стану з часу присудження з нього аліментів і що такі зміни є підставою для застосування ст. 192 СК України. Вважає, що позивач має реальну можливість сплачувати кошти на утримання дитини у первісному розмірі (ј), які дитина потребує, достатні для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, наявності набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент видачі наказу про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Наполягає, що також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Зазначає, що інші доводи позивача не можуть бути прийняті, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Наполягає, що зазначені у рішенні суду квитанції не підтверджують добровільну сплату коштів, як аліментів, не відображають цільове призначення платежу, підставу для його здійснення, а тому не можуть слугувати обґрунтуванням для звільнення від заборгованості. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), вичерпний перелік законом не визначено. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3 зверталась увага судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, неприйнятними є висновки щодо задоволення позову. Враховуючи всі зазначені обставини й те, що будь-яких повідомлень про розгляд вказаної цивільної справи відповідачка не отримувала, вважає, що є підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву про скасування заочного рішення підтримав та підтвердив її зміст.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення та підтримала письмові пояснення, в обґрунтування в яких зазначила наступне. Напередодні початку вторгнення Російської Федерації на територію України стороною позивача було отримано заяву про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 211/3683/21, саме ситуація в країні не дозволила стороні позивача направити відзив, тому заперечення проти даної заяви викладаються у даних письмових поясненнях. Відповідно до ч 3, 4 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це. Поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Вказує, що крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання. Наполягає, що водночас, з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідачка має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному рішенню повністю або частково, або до його зміни, тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Вказує, що наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вказує, що заявником не наведено доказів, які були підставою для задоволення заяви про скасування заочного рішення, які мають істотне значення для вирішення справи, при цьому зазначає, що спільна дитина має право на гідне утримання. Наполягає, що жодних доказів того, що добровільно перераховані суми аліментів та матеріальної допомоги дитині ОСОБА_1 не містять цільового призначення не наведено. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення. Однак, заявник в заяві про перегляд заочного рішення не вказав та не надав докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тому просить, заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 214/3683/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам залишити без задоволення

Інші учасники справи до суду не прибули, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення не мається. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Рішення суду від 30 вересня 2021 року по даній справі було постановлено в заочному порядку. При цьому суд виходив з того, що відповідачка про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що в справі маються поштові повідомлення (т.№1, а.с. 57, 70). Відповідачці ОСОБА_3 суд направляв повістку за зареєстрованим місцем її проживання, повістка була повернута до суду у зв`язку із закінченням строку зберігання. Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик; судові повідомлення здійснюються судовими повістками - повідомленнями; судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів судового засідання, а судова повістка- повідомлення- завчасно. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі не надання учасникам справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Тому суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 була належно повідомлена про час та місце розгляду справи. На підставі викладеного, суд вважає, що заочне рішення винесено відповідно до вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Разом з тим встановлено, що пошта, яка була адресована відповідачці не була вручена останній, а тому є підстави вважати, що відповідачка не з`явилась до суду з поважних причин, та, що не повідомила суд про причини неявки також з поважних причин.

Доводи представника відповідачки, викладені у заяві про перегляд заочного рішення за своєю суттю є незгодою з застосуванням судом норм права, які регулюють правовідносини між позивачем та відповідачем.

Стаття 288 ЦПК України передбачає, що заочне рішення підлягає скасуванню при встановлені судом двох обставин, а саме, того, що відповідач не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, та того, що докази, на які відповідач посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка не з`явилась до суду з поважних причин та не повідомила суд про причини неявки також з поважних причин. Однак, в заяві про перегляд заочного рішення, представник відповідачки не посилається на докази, які не були досліджені судом, та які мають істотне значення для вирішення справи, а лише висловлює незгоду з тим, як суд оцінив наявні в справі докази.

Керуючись ст. ст. 223, 284-288, 258, 259, 263-275 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд та скасування заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2021 року по даній справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повн ий текст ухвали складено 14 червня 2022 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов