н/п 2/490/1556/2022 Справа № 490/1108/22
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 лютого 2022 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить поновити його на посаді інспектора служби загальної охорони та редиму МФ ДП "АМПУ", стягнути на його користь з МФ ДП "АМПУ" середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Справу передано судді Гуденко О.А. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14 лютого 2022 року.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали вважаю, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, і підлягає залишенню без руху.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування. Відповідно до пункту 5 частини другої зазначеної статті позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У своїй позовній заяві позивач звертається з вимогою до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про поновлення на роботі.

Відповідно до статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування; делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно із частинами першою третьою статті 13 Закону України «Про морські порти України» державне регулювання діяльності в морському порту здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади в межах їх повноважень.

До повноважень Кабінету Міністрів України щодо портової діяльності належать: 1) забезпечення провадження державної політики у сфері портової діяльності, спрямування та координація діяльності міністерств та інших центральних органів виконавчої влади; 2) відведення акваторії та визначення меж територій морських портів; 3) визначення морських портів, відкритих для заходу іноземних суден;

4) затвердження Стратегії розвитку морських портів України; 5) інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законодавчими актами.

Основними повноваженнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, щодо портової діяльності є: 1) формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері портової діяльності; 2) визначення пріоритетів розвитку портової діяльності; 3) забезпечення нормативно-правового регулювання у сфері портової діяльності; 4) управління об`єктами портової інфраструктури державної власності; 5) формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства; 6) призначення капітанів морських портів; 7) розроблення Стратегії розвитку морських портів України на основі планів розвитку морських портів; 8) здійснення інших визначених законами повноважень.

Статтею 14 Закону України «Про морські порти України» визначено, що організація судноплавства в акваторії морського порту здійснюється на основі розподілу функцій забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства.

Водночас відповідно до пунктів 1, 2 Положення про Державну службу морського та річкового транспорту України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2017 року № 1095 (далі Положення № 1095), Державна служба морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сферах морського та річкового транспорту, торговельного мореплавства, судноплавства на внутрішніх водних шляхах, навігаційно-гідрографічного забезпечення мореплавства, а також у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості).

Морська адміністрація у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Морська адміністрація здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Аналіз наведених правових норм показав, що Морська адміністрація як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах морського та річкового транспорту, торговельного мореплавства, судноплавства на внутрішніх водних шляхах, навігаційно-гідрографічного забезпечення мореплавства, а також у сфері безпеки на морському та річковому транспорті, наділена повноваженнями ініціювати призначення та звільнення своїх працівників.

Крім того, згідно з підпунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про морські порти України» функціонування та розвиток морських портів здійснюються, зокрема, за принципом об`єднання інтересів та діяльності держави в особі служби капітана морського порту, адміністрації морських портів України, інших державних підприємств, що забезпечують функціонування морського порту, та суб`єктів господарювання, що провадять свою діяльність у морському порту; розмежування адміністративних функцій щодо забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства і господарської (комерційної) діяльності; розмежування функцій забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства; забезпечення безпеки мореплавства та господарської діяльності, що провадиться у морському порту тощо.

Водночас, зі змісту позовних вимог вбачається позивач за вирішенням спору щодо поновлення на посаді інспектора служби загальної охорони та режиму звернувся до суду за правилами цивільного судочинства.

При цьому до позовної заяви додано фотокопію його трудової книжки у абсолютно нечитаємому вигляді, що унеможливлює встановлення судом ким , коли і на якій підставі вносилися відповідні записи про перебування позиваач на вказаній посаді.

Також до позовної заяви не додано ні посадової інструкції інспектора служби загальної охорони та режиму , ні Положення про службу загальної охорони та режиму АМПУ

Отже, позивачем не наведено доказів та обгрунтувань в позовній заяві щодо правової природи трудової функції служби загальної охорони та режиму АМПУ, а саме чи є це просто роботою, а не державною службою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За такого, позивачу слід визначити властивості , які характеризують правовий статус інспектора служби загальної охорони та режиму морського порту, його повноваження, призначення, функції та завдання, та обгрунтувати , чи підпадає особа, яка обіймає вказану посаду , під визначення особи, яка здійснює публічну службу.

В зв`язку з вищевказаним, позивачу належить обгрунтувати підстави звернення до суду з зазначеною позовною заявою в порядку цивільного судочинства, зважаючи на визначений ним суб`єктний склад учасників правовідносин, або уточнити предмет спору та обгрунтувати підстави звернення до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про поновлення на роботі- залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, вказані в мотивувальній частині ухвали впродовж десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимоги суду у вказаний строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко