Справа № 307/3176/20
Провадження № 2/307/1536/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарях Юсип В.І., Она О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 23 лютого 2018 року він являється власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджена договором купівлі-продажу від 23 лютого 2018 року. Крім того, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 лютого 2018 року він являється власником земельної ділянки площею 0,0924 га, з кадастровим номером :03:004:0110, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що розташована в АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджена витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2020 року. Відповідно до рішення виконкому Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 6 грудня 2018 року за №131 йому надано дозвіл на одержання містобудівних умов та обмежень для реконструкції індивідуального житлового будинку із вбудованим приміщенням під комерційну діяльність та надбудовою під розміщення торгових та офісних приміщень на власній земельній ділянці площею 0,0924 га, з кадастровим номером :03:004:0110. На вказаній земельній ділянці він здійснив реконструкцію належного йому житлового будинку та збудував будівлю торгово-офісного центру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до технічного паспорту на будівлю торгово-офісного центру до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , входять: будівля торгово-офісного центру, позначена на плані літерами «АІІІ», загальною площею 1430,20 кв.м. та прибудова, позначена на плані літерою «А І». Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки ринкова вартість вказаного торгово-офісного центру становить 1389082 гривень. Згідно звіту обстеження технічного стану будівлі торгово-офісного центру, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами технічного обстеження об`єкту встановлено, що фактичний стан конструкції задовольняє та відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації будівлі за її функціональним призначенням. Він звертався до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Закарпатській області з метою введення в експлуатацію вказаного нерухомого майна, однак, повідомленням від 16 вересня 2020 року йому було відмовлено у цьому з тих підстав, що відсутні умови для введення в експлуатацію об`єкту нерухомого майна. Побудована ним будівля торгово-офісного центру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на його власній земельній ділянці і не порушує прав та інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації, що також підтверджено довідкою Тересвянської селищної ради від 12 жовтня 2020 року.

Просить визнати за ним право власності на будівлю торгово-офісного центру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входять: будівля торгово-офісного центру, позначена на плані літерами «АІІІ», загальною площею 1430,20 кв.м. та прибудова, позначена на плані літерою «А*», загальною площею 90,50 кв.м.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 надіслав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, він звернувся до судового експерта ФОП ОСОБА_4 щодо проведення будівельно-технічного дослідження, за результатами якого встановлено, що виконані роботи з будівництва будівлі комерційного призначення (торгово-офісного центру) за адресою: АДРЕСА_1 , в частині дотримання забудовником протипожежних норм і правил допустимої відстані розташування вказаного об`єкта нерухомості відносно будівлі, що належить ОСОБА_2 , інших будівель, які розташовані поруч, а також з інших питань щодо відповідності вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва станом на день виконання дослідження виконані з порушенням вимог та норм. Отже, здійснене ОСОБА_1 будівництво за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності є незаконним та є суспільно-небезпечним, оскільки здійснене з порушенням будівельних норм і правил. А тому просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задовольнити.

Представник відповідача Тересвянської селищної ради в судове засідання не з`явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області в судове засідання не з`явивсяхоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Представник третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 0,0924 га., що розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :03:004:0110), цільове призначення для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та житлового будинку, загальною площею 168,25 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.06.2020 року за №211274236, від 23.02.2018 року за №115179185, договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами від 23.02.2018 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Бондар Е.Ш в реєстрі за №622 (Т.1 а.с.8-11).

Згідно рішення виконавчого комітету Тересвянської селищної ради від 6 грудня 2018 року за №131 надано дозвіл позивачу ОСОБА_1 на одержання містобудівних умов та обстежень для реконструкції індивідуального житлового будинку із вбудованим приміщенням під комерційну діяльність та надбудовою під розміщення торгових та офісних приміщень, на власній земельній ділянці, площею 0,0924 га, кадастровий номер :03:004:0110 (Т.1 а.с.12).

На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6 виготовлено проект технічного паспорту на будівлю торгово-офісного центру в АДРЕСА_2 , загальна площа якого становить 1430,2 квадратних метра, торгова площа становить 1086,6 квадратних метра, станом на 1 вересня 2020 року (Т.1 а.с.13-20).

У звіті технічного обстеження будівлі торгово-офісного центру, розташованої за адресою:АДРЕСА_2 , для визначення її технічного стану та можливості подальшої безпечної експлуатації, складеним експертом експерта Яремко М.Є., зазначено, що за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта дефектів та пошкоджень не виявлено, загальна площа забудови об`єкта становить 591,66 квадратних метрів, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (Т.1 а.с.21-49).

Висновком про вартість об`єкта оцінки від 08.09.2020 року, складеного ТОВ «Ріалті-О», стверджується, що ринкова вартість об`єкту оцінки - будівлі торгово-офісного центру, розташованої за адресою:АДРЕСА_2 , складає 1389082 гривень (Т.1 а.с.50).

Згідно довідки виконкому Тересвянської селищної ради від 12.10.2020 року за №108/1, побудований ОСОБА_1 торгово-офісний центр, загальною площею 1430,20 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 , не порушує прав та інтересів інших осіб (Т.1 а.с.51).

В листі Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції від 16.09.2020 року за №835/1007/1.20/2-20 зазначено, що прийняття в експлуатацію побудованої ОСОБА_1 будівлі торгово-офісного центру, розташованої за адресою:АДРЕСА_2 , є не можливим, вказаний ним об`єкт будівництва має ознаки самочинного будівництва (Т.1 а.с.52).

Також в судовому засіданні встановлено, що третя особа ОСОБА_2 є суміжним землекористувачем позивача ОСОБА_1 , та є власником нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що стверджується свідоцтвами про право власності на нерухоме майно серії СТА 849250 від 27.08.2015 року та серії СТА 849251 від 27.08.2015 року, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2015 року за №№42837593, 42837579 (Т.1 а.с.69-72).

З висновку будівельно-технічного дослідження від 25.12.2020 року за №150, проведеного ФОП ОСОБА_4 , вбачається, що виконані роботи з будівництва будівлі комерційного призначення - торгово-офісного центру за адресою: АДРЕСА_2 , в частині дотримання забудовником протипожежних норм і правил, допустимої відстані розташування вказаного об`єкта нерухомості відносно будівлі, що належить ОСОБА_2 , інших будівель, які розташовані поруч, а також з інших питань щодо відповідності вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва станом на день виконання дослідження - виконані з порушенням вимог та норм. Невідповідності полягають:

1) ДБН В.2.2-15:2019: п.6.1.20, п.6.1.22, п.6.2.2, таб.10.7, п.10.8.10, п.11.1.2, п.11.1.15, п.11.3.2, п.11.4.1, п.12.1, п.15.2.2, таб.15.2, п.15.3.1, додаток 1.4;

2) ДБН В.2.2-23:2009: п.4.2, п.5.1, п.5.2, ОСОБА_7 додатку В, п.5.3, п.5.5, п.5.6 п. 6.1.2, п. 6.2.1;

3) ДБН В.2.2-23:2009: п.4.2, п.5.1, п.5.2, ОСОБА_7 додатку В, п.5.3, п.5.5, п.5.6 п.6.1.2, п. 6.2.1;

4) ДБН В. 1.1-46:2017: п.5.1, п.5.2, п.5.7, п.5.8;

5) ДБН В.1.1-12:2014 п.6.2.3;

6) ДСТУ-Н Б В.2.6 - 214:2016 п. 4.3, та розділ 5 - частково не дотримані;

7) ДБН В.1.3 - 2:2010: п. 4.2-4.4, п.4.8, п.4.9, п.4.11, п.5.5.2, п.5.5.3, п.5.6;

8) ДБН В.2.5-67:2013:п. 7.2.6, п. 7.3.1, п. 7.3.2;

9) ДБН А.2.2-3-2014: п. 4.1-4.6, п. 4.10, п. 4.11, п. 8.2-8.4;

10) ДБН А.3.1-5:2016: п. 4.1, п. 4.2, п. 4.3, п. 4.4, п. 4.5, п. 4.8, п. 6.2, п.7.5, п. 7.13, п.7.14, п. 8.1, п. 8.4, п. 8.4.3, п. 8.4.3.2, п. 8.4.3.3, п. 8.4.З.4;

11) ДСТУ 8855:2019: п. 4.1, п. 4.2, п.4.3, п. 4.4, п. 4.5, п. 4.6, п. 4.7, п. 4.10, 4.12, п. 5.1;

12) ДСП 173-96.: п. 6 (Т.1 а.с.127-147).

Листом Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області від 23.06.2020 року за №651/1007/1.21-20 повідомлено представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , що згідно даних єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів не значиться інформація щодо реєстрації дозвільних документів замовник ОСОБА_1 (Т.1 а.с.155).

Згідно листа Тячівської районної державної адміністрації від 30.06.2020 року за №03-39/28/396 повідомлено представника третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_8 , що протягом 2018-2020 року містобудівні умови та обмеження за адресою: АДРЕСА_2 , або №91 ОСОБА_9 не видавалися (Т.1 а.с.157).

Із збірного кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого ТОВ «ГЕО-ЗЕМЛЯ», встановлено місце розташування належної позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :03:004:0110 в АДРЕСА_2 , розміщеної на ній будівлі поряд із земельною ділянкою та будівлями третьої особи ОСОБА_2 (Т.1 а.с.159).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися.

Статтею 331 ЦК України визначено загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону. Вказана норма не призначена для врегулювання правового режиму самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Диспозицією ст.331 ЦК України законодавець регулює порядок набуття права власності саме на новостворене майно та об`єкти незавершеного будівництва, тобто, таке право власності в особою ще не набуте.

Відповідно до ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В той час, як диспозицією ст.392 ЦК України передбачається порядок захисту вже існуючого права власності, яке не визнається чи оспорюється, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи у який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 , мотивуючи свої вимоги, вказує на те, що ним після купівлі житлового будинку по АДРЕСА_2 , в 2018 році, було в подальшому проведено його реконструкцію в будівлю торгово-офісного центру.

При цьому, суд зазначає, що виконані позивачем роботи з будівництва будівлі комерційного призначення в частині дотримання забудовником протипожежних норм і правил, допустимої відстані розташування вказаного об`єкта нерухомості відносно будівлі, що належить третій особі ОСОБА_2 , інших будівель, які розташовані поруч, а також з інших питань щодо відповідності вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва виконані з порушенням вимог та норм, що підтверджується висновком будівельно-технічного дослідження від 25.12.2020 року за №150, проведеного ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 04.12.2013 року у справі № 6-130цс13.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-130 цс від 04.12.2013 року, у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-180цс14 об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно приписів ч.ч.2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Отже, виходячи з системного аналізу ч.2 ст.331 ЦК України, ст. 182 ЦК України та частин 2 ст.ст.3 та 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» всі об`єкти нерухомого майна після завершення будівництва підлягають прийняттю до експлуатації та державній реєстрації, та лише після цього особа набуває право власності на неї.

Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до виникнення права власності на новостворене майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна.

За замістом частин 4 та 5 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначаєтьсяцентральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Частиною 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивачем ОСОБА_1 збудовано будівлю торгово-офісного центру по АДРЕСА_2 , без документів, які дають право виконувати будівельні роботи, затвердженої проектної документації, та будівництво вказаної будівлі позивачем здійснено з порушеннями будівельних норм та правил, а також з порушеннями прав суміжного власника майна ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно, слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст..ст.316, 317, 328, 331, 375, 376, 392 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тересвянської селищної ради, де треті особи, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_4 , України.

Відповідач Тересвянська селищна рада, адреса: смт. Тересва, вул. Народна, 83, Тячівського району, Закарпатської області, України.

Третя особа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області, адреса: м. Ужгород, вул. Гойди, 8, Закарпатської області, України.

Третя особа ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_5 , України.

Повний текст рішення складено 17 червня 2022 року.

Головуючий: В.І. Бобрушко