Справа №333/142/22
Провадження №4-с/333/22/22
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді: Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця Комунарського відділу виконавчої служби м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Роботи А.Є., про повернення виконавчого листа №333/3895/19, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

встановив:

Заявниця ОСОБА_1 17.01.2022 р. звернулася з даною скаргою до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яка обґрунтована наступним.

23.12.2021 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист у цивільній справі № 333/3895/19, згідно з яким визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі скаржницею за місцем її проживання чи/ перебування.

Оскільки ОСОБА_2 умисно ухилявся від виконання рішення, зазначений виконавчий лист був пред`явлений нею до виконання.

31.12.2021 р. Комунарським ВДВС у м. Запоріжжя (надалі - ВДВС) у прийняті виконавчого документу було відмовлено з посиланням на ст. ст. 4, 10 Закону України "Пре виконавче провадження". Повідомлення про повернення виконавчого документу було отримано вперше представником заявниці поштою 10.01.2022 p.

Скаржниця зазначає, що вважає дії ВДВС неправомірними, оскільки по своїй суті рішення суду про визначення місця проживання дітей означає, що особа, яка утримує дітей всупереч цьому рішенню, зобов`язана забезпечити передання дітей стягувачеві за його місцем проживання чи перебування. Скаржниця вважає, що даний виконавчий лист мав виконуватися державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо виконання рішень немайнового характеру.

На підставі вищевикладеного, скаржниця просить суд:

-поновити строк на звернення зі скаргою;

-визнати незаконними дії Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Дніпро) в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті до виконання виконавчого листа, виданого 23.12.2021 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжі у цивільній справі № 333/3895/19, згідно з яким визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 за місцем її проживання чи перебування.

- зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист

В судове засідання скаржниця ОСОБА_1 не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлена. Надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заявлені в скарзі вимоги підтримує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся. Надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності.

Державний виконавець Комунарського відділу виконавчої служби м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Роботи А.Є. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся. Надав письмові заперечення на дану скаргу, в яких зазначив наступне. 30.12.2021 до відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого листа №333/3895/19 про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання чи перебування. При перевірці виконавчого документа поданого до виконання до відділу державної виконавчої служби, старшим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерста юстиції (м.Дніпро) Роботою Анною Євгенівною, було встановлено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у виконавчому документі визначається місце проживання дітей, у зв`язку з чим 31.12.2021 було винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. У резолютивній частині рішення суду зазначено «визначити місце проживання малолітніх дітей...», що не передбачає застосування заходів примусового характеру Відповідно до Розділу VIII Виконання рішень немайнового характеру Закону України «Про виконавче провадження», а саме статті 63 Закону передбачений порядок виконання рішень, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення. У даному виконавчому документі не було зазначено жодних зобов`язань до вчинення певних дій, які би міг виконати державний виконавець в рамках чинного законодавства. На підставі вищевикладеного, державний виконавець просить відмовити в задоволенні цієї скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 447-449, 451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2020 року по справі №333/3895/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання їх дітей з матір`ю ОСОБА_1 залишені без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.12.2021 р. по вищевказаній справі, зазначене вище рішення суду від 10.12.2020 р. скасоване та ухвалене нове, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 за місцем її проживання чи перебування. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

23.12.2021 р. на підставі зазначеної постанови Запорізького апеляційного суду від 01.12.2021 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №333/3895/19, в якому зазначена резолютивна частина судового рішення про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 за місцем її проживання чи перебування. У виконавчому листі зазначено стягувачем - ОСОБА_1 , боржником - ОСОБА_2 .

Скаржницею ОСОБА_1 вищевказаний виконавчий лист пред`явлений для виконання до Комунарського відділу виконавчої служби м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

31.12.2021 р. старшим державним виконавцем Комунарського відділу виконавчої служби м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Роботою А.Є. складено повідомлення про повернення зазначеного виконавчого листа стягувачу без прийняття до виконання, з підстав, що виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Також зазначено, з посиланням на п. 7 ч. 4 ст. 4, ст. 10 даного Закону України, що виконання вищевказаного судового рішення не передбачає заходів примусового виконання рішень.

10.01.2022 р. скаржниця ОСОБА_1 отримала вищевказане повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого листа та у встановлений ст. 448 ЦПК України, десятиденний строк звернулася до суду з даною скаргою.

Таким чином, нею не пропущений строк звернення зі скаргою і підстави для вирішення питання про поновлення цього процесуального строку відсутні.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 3 Закону № 1404-VIII, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Статтею 10 Закону № 1404-VIII встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За змістом частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII рішеннями немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Порядок виконання рішень немайнового характеру регулюється Розділом VIII Закону № 1404-VIII. До рішеннями немайнового характеру, які підлягають примусовому виконанню, відносяться: рішення про відібрання дитини, встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною (статті 64, 64 Закону № 1404-VIII); про поновлення на роботі (стаття 65 Закону № 1404-VIII); про виселення божника (стаття 66 Закону № 1404-VIII); про вселення стягувача (стаття 67 Закону № 1404-VIII); інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь стягувача чи утриматися від здійснення таких дій.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 1404-VIII передбачені випадки коли виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Зокрема, пунктами 7, 9 цієї норми визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення якщо: виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

За змістом резолютивної частини постанови Запорізького апеляційного суду від 01.12.2021 р., визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_1 за місцем її проживання чи перебування, при цьому відповідача ОСОБА_4 не зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь позивачки чи утриматися від здійснення таких дій, інші заходи примусового виконання рішень в рішенні не визначені, що виключає можливість проведення передбачених Законом № 1404-VIII заходів з примусового виконання судового рішення органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Сімейного кодексу України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Роботою А.В. складене оскаржуване скаржницею повідомлення про повернення виконавчого листа відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, і право заявниці не було порушено, оскільки у разі, якщо відповідач ОСОБА_4 не дотримується вимог вищевказаного судового рішення, скаржниця ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з позовом про відібрання дітей у нього, в порядку ч. 1 ст. 162 СК України.

Вирішуючи вимоги скаржниці щодо зобов`язання Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист суд враховує наступне.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної справах «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» від 09 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» від 17 грудня 2004 року, завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, а тому суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Отже суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 18 березня 2014 року у справі № 21-11а14 та від 21 травня 2013 року у справі № 21-87а13.

Керуючись ст.ст. 260, 353, 354, 451, 452 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на повідомлення державного виконавця Комунарського відділу виконавчої служби м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Роботи А.Є. про повернення виконавчого листа №333/3895/19 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо була проголошена вступна та резолютивна частина судового рішення, даний строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 27.06.2022 р.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя І.Й. Наумова