Провадження № 2/686/625/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Ковалі І.Ю.,

за участю: представника відповідача, третьої особи Савченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

В вересні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 24.01.2008 року між ЗАТ "Альфа-банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за №700003181, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 49 239, 92 доларів США строком користування до 25.01.2015 року зі сплатою 13% річних.

Цього ж дня між ЗАТ "Альфа-банк" та ОСОБА_1 з метою забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договір поруки №700003181-П.

Відповідно до п.п. 6.1. Договору поруки Поручитель підтверджує, що він повністю ознайомлений з умовами Основного договору та обов`язками Боржника за ним.

В даному випадку, даний пункт має особливу увагу, зважаючи на ті обставини, що відповідно до п.п. 11.6 Розділу 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб» Кредитного договору між Сторонами Кредитного договору досягнуто згоди, щодо збільшення строку позовної давності за спорами, що випливають із цього договору, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів, пені) тощо, становить 50 ( п`ятдесят) років.

Зважаючи на неналежне виконання своїх обов`язків за Кредитним договором, АТ«АЛЬФА-БАНК», звернувся до суду. Так, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській Фінансовий Союз» від 19.11.2008 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до Анкети на отримання кредиту наданої ОСОБА_2 останній з 11.12.1983 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини також підтверджуються відміткою у паспорті ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що внесені 11.12.1993 року.

Станом на 18.12.2020 року розмір заборгованості за Кредитним договором складає:

- 48 176,26 дол. США за тілом кредиту;

- 22 240,50 дол. США за відсотками; (не включаючи пеню)

Проте, АТ «АЛЬФА-БАНК» користуючись своїм правом, має намір стягнути частину заборгованість за тілом Кредиту в розмірі 25000,00 дол.США.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Враховуючи викладене, наявні підстави для стягнення з Відповідача частини заборгованості 25000,00 дол.США за тілом кредиту за Кредитним договором, що станом на 18.12.2020 року становить 70 416,76 дол.США (не включаючи пеню) з яких: - 48176,26 дол. США за тілом кредиту та 22240,50 дол. США за відсотками, як такої що перебувала в зареєстрованому шлюбі із Третьою особою, та була обізнана із відповідним правочином, та погоджувалась із його укладенням, та кошти було отримано в інтересах сім`ї.

З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» частину заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25000,00 дол.США, та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові вказав про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки умовами кредитування та договору поруки було визначено, що розгляд та вирішення спорів, які виникають при його виконанні підлягають вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз», а тому спір між сторонами підлягає передачі до третейського суду, а даний позов слід залишити без розгляду. Також зазначила, що порука відповідача припинена, що встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2014 року, тому відсутні підстави для вимог банку до відповідача. Крім того, позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки рішенням третейського суду від 19.11.2008р. було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим, позивачу було відомо про порушення його прав ще тоді.

Заслухавши пояснення представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2008 року між ЗАТ «Альфа - Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №700003181, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 49239,92 дол. США строком до 25.01.2015р. зі сплатою 13% річних.

Цільове використання кредиту на придбання транспортного засобу згідно з договором купівлі-продажу, укладеним між позичальником та ТОВ «ОПУС-Авто» №б/н від 22.01.2008 року - Ford Mondeo, 2007р.в., д.н. НОМЕР_1 (п.2.4 Договору).

У п.2 Договору сторони визначили, що банк надає позичальнику кредит та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за договором предмет застави, а позичальник приймає кредит та передає Банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором предмет застави.

Згідно п.2.10 Договору основне забезпечення/ предмет застави транспортний засіб Ford Mondeo, 2007р.в., д.н. НОМЕР_1 .

Також в забезпечення кредитних зобов`язань позичальника між ЗАТ «Альфа - Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_1 24.01.2008 року було укладено договір поруки №700003181-П, згідно якого остання поручилася за належне виконання позичальником зобов`язань, що передбачені кредитним договором №700003181 від 24.01.2008 року.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїніській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 19.11.2008 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» стягнута заборгованість за кредитним договором №700003181 від 24.01.2008 року в сумі 268893,54грн..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2014 року в справі №686/23182/13-ц в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Альфа-банк" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту відмовлено. В рішенні суд зазначив, що з часу постановлення рішення третейського суду з вимогою до поручителя упродовж шести місяців банк не звертався, внаслідок чого порука вважається припиненою.

Згідно розрахунку позивача, долученого до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором №700003181 від 24.01.2008 року станом на 18.12.2020 року складає: 48 176,26 дол. США за тілом кредиту; 22 240,50 дол. США за відсотками, (не включаючи пеню).

Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №700003181 від 24.01.2008 року; договором поруки №700003181-П від 24.01.2008 року; рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїніській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 19.11.2008 року; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2014 року в справі №686/23182/13-ц; розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ч.1, 6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позовних вимог до ОСОБА_1 позивач посилається на положення ст.ст.61, 65 СК України.

Так, належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі зареєстрованому 11.12.1983 року, що підтверджується копіями їх паспортів, з відмітками про реєстрацію шлюбу.

Кредитні кошти було надано банком з цільовим призначенням на придбання транспортного засобу Ford Mondeo, 2007р.в., д.н. НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 уклавши 24.01.2008 року договір поруки з позивачем, погодилась з укладенням кредитного договору №700003181 від 24.01.2008 року її чоловіком, та поручилась за його виконання.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що вказаний автомобіль не використовувався в інтересах сім`ї та не є спільною сумісною власністю подружжя, відповідачем суду не надано.

Твердження представника відповідача, третьої особи про належність даного спору до підсудності третейського суду, суд вважає безпідставними враховуюче наступне.

У постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 755/11648/15-ц Велика Палата Верховного Суду підтримала правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, та зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону № 1701-IV, незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Однак, слід зазначити, що відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Представник позивач у письмових поясненнях поданих до суду посилається на положення п.11.6 Кредитного договору, яким сторони домовились про те, що позовна давність становить 50 років за спорами, що виникають із даного Договору.

Проте, ОСОБА_1 не являється стороною кредитного договору №700003181 від 24.01.2008 року. А рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2014 року в справі №686/23182/13-ц судом встановлено, що її порука припинена. У зв`язку з чим, суд вважає твердження позивача, що позовна давність при вирішенні даного спору становить 50 є безпідставними.

Звернення позивача до третейського суду в 2008 році свідчить про зміну строку виконання основного зобов`язання, як це передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Отже, звернувшись до суду в 2008 році до боржника ОСОБА_2 та в листопаді 2013 р. до боржника ОСОБА_1 позивачу було відомо про порушення його права. Проте, з позовом до ОСОБА_1 ПАТ «Альфа-Банк» звернувся лише в вересні 2021 року, тобто з пропуском строків позовної давності.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.61,65 СК України, ст.ст.257, 259, 267, 526, 611,1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач:Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (, пошт.індекс: 03150, м.Київ, вул.Велика Васильківська, 100).

Відповідач:ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , жительки: АДРЕСА_1 ).

Третя особа:ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , житель: АДРЕСА_1 ).

Дата складання повного тексту рішення суду 29.07.2022 року.

Суддя: