Справа № 461/8419/21 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/4599/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Івасюти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина Андрія Миколайовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 126298, яким запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Ідея Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № P20.00609.00601786 від 02 грудня 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та Акціонерним товариства «Ідея Банк» в розмірі 278 287.01 грн. 27 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. відкрито виконавче провадження № 66293696 з виконання виконавчого напису № 126298 від 10 червня 2021 року.

Стверджує, що виконавчий напис № 126298 від 10 червня 2021 року не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, яку підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, а саме: оригінал нотаріально посвідченої угоди, засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності) з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмово вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.Зазначає, що вчинення виконавчого напису здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцеві і боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Вказує, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису. З наведених підстав просить визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем № 126298 від 10 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Апелянт стверджує, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису, відтак у спорі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд повинен встановити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.Зазначає, що Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/7179/21 ухвалено рішення, яким визнано недійним пункт договору, на підставі якого вчинено виконавчий напис, відтак сума заборгованості значно менша та не відповідає сумі, що передбачена виконавчим написом № 126298 від 10 червня 2021 року,вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Вказує, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання боржником письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 24 червня 2022 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 20 червня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 24 червня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення. Позивач не довів та не надав належні та допустимі докази порушення норм законодавства щодо вчинення нотаріального напису, обґрунтованості зазначеного порушення, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва, Яцишин А.М., про визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконанню, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, 02 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту та страхування № Р20.00609.006017862, згідно якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 170 000,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами згідно з умовами договору.

Оскільки ОСОБА_1 , як позичальник згідно кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала, станом на 05 травня 2021 року у неї утворилась заборгованість за таким договором у розмірі 276 387,01 гривень з яких:

-строковий основний борг- 157 299,46 грн.

-прострочений основний борг - 11 647,28 грн.

-прострочені проценти - 23 055,79 грн.

-строкові проценти - 4 932,94 грн.

-строкова плата за обслуговування кредиту - 17 446,08 грн.

-прострочена плата за обслуговування кредиту - 62 005,46 грн.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 останній платіж/зарахування за договором кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02 грудня 2019 року було здійснено 15 липня 2020 року.

Із графіку щомісячних платежів вбачається, що позичальник зобов`язувався погашати кредит щомісячно до 02 числа календарного місяця в період з 02.01.2020 по 02.12.2024. Разом з тим, з виписки по рахунку боржниці вбачається, що погашення кредитної заборгованості ОСОБА_1 здійснювались з 24.02.2020 по 15.07.2020. При цьому кошти вносились в рахунок погашення кредитної заборгованості в недостатній кількості та з грубим порушенням встановлених строків, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість, стягнення якої передбачено виконавчим написом.

Відтак, AT «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою від 09 червня 2021 року №12.4.2/144819 про вчинення виконавчого напису та стягнення з ОСОБА_2 41 276 387,01 грн. боргу за кредитним договором та 1900 грн. витрат на його вчинення, разом - 278 287,01 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що на виконання вимог Переліку, AT «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом 10 червня 2021 року, виконавчого напису № 126298, у тому числі:

1. заяву AT «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису;

2. договір кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019;

3.довідку AT «Ідея Банк» про ненадходження платежів за період 05 травня 2021 року по 09 червня 2021 року;

4.вимогу AT «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань;

5.довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, з якої вбачається що станом на 05 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 276387,01 грн.;

6. список згрупованих поштових відправлень AT «Ідея Банк»;

7. список згрупованих поштових відправлень цінних листів AT «Ідея Банк»,

8. опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4-5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку;

9. виписку по рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за період з 02 грудня 2019 року по 15 липня 2020 року;

10.детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, станом на 05.05.2021.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, такий висновок суду є лише припущенням, не грунтується на письмових доказах, які долучені відповідачем до матеріалів справи, долучені АТ «Ідея Банк» до відзиву на позовну заяву.

До відзиву на позовну заяву АТ «Ідея Банк» долучив заяву про вчинення виконавчого напису, довідку AT «Ідея Банк» про ненадходження платежів за період 05 травня 2021 року по 09 червня 2021 року; вимогу AT «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань; довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, з якої вбачається що станом на 05 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 276387,01 грн.; список згрупованих поштових відправлень AT «Ідея Банк»; список згрупованих поштових відправлень цінних листів AT «Ідея Банк»; опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4-5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; виписку по рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за період з 02 грудня 2019 року по 15 липня 2020 року; детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, станом на 05.05.2021.

Тобто, до відзиву, і в подальшому, АТ «Ідея Банк» не долучив до матеріалів справи договір кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, тобто, основний борговий документ, на підставі якого можливим є встановлення нотаріусом і в подальшому судом наявності чи відсутності заборгованості за цим кредитним договором.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження долучення до заяви АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису оригіналу договору кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019.

А відтак, висновки суду першої інстанції про те, що АТ «Ідея Банк» долучило всі документи, які необхідні для вчинення виконавчого напису нотаріусом, не підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 126298, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиплаченими в строк грошовими коштами на підставі договору кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк», за період з 24.08.2020 року до 05.05.2021 року в розмірі: строковий основний борг- 157 299,46 грн.; прострочений основний борг - 11 647,28 грн.: прострочені проценти - 23 055,79 грн.; строкові проценти - 4 932,94 грн.; строкова плата за обслуговування кредиту - 17 446,08 грн.; прострочена плата за обслуговування кредиту - 62 005,46 грн.; 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису, а всього, 278287.01 грн.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України)

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (в редакції діючій на час вчинення оспорюваного виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Суд першої інстанції зазначив, що вчиняючи виконавчий напис від 10 червня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 278287.01 грн., що включає плату за вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус керувався, в тому числі, і пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, а саме, в тому числі, п. 2. Змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Отже, оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 10 червня 2021 року, тобто, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, якою визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі і пункт 2 Переліку, яким керувався приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Як вже було встановлено судом апеляційної інстанції, АТ «Ідея Банк», зазначив у відзиві на позовну заяву про те, що для вчинення виконавчого напису банк подавав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. оригінал кредитного договору на підтвердження безспірності заборгованості позивача перед АТ «Ідея Банк», разом з тим договір кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», до відзиву не долучив, такий взагалі в матеріалах даної цивільної справи відсутній, не був предметом дослідження суду першої інстанції, відповідність розрахунку та суми заборгованості умовам цього договору судом не перевірялася.

Позивач звернулася з клопотанням про витребовування судом першої інстанції документів, на підставі яких нотаріусом вчинявся оспорюваний виконавчий напис, однак таке судом не розглядалося і не вирішувалося.

Судом першої інстанції фактично спір вирішено за відсутності боргового документу - договору кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», який є основним документом на підставі якого можливим є встановлення наявності чи відсутності заборгованості за цим кредитним договором.

Оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Відсутність в матеріалах даної справи договору кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», позбавляє суд апеляційної інстанції можливості зробити висновок про правомірність вчинення виконавчого напису нотаріусом.

Встановлення судом обставини щодо нотаріального посвідчення кредитного договору, оригінал якого повинен надаватися приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, має важливе значення для надання судом висновку про дотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, оскільки відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору свідчить про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Однак зазначена обставина судом першої інстанції не встановлена, цивільну справу розглянуто за відсутності в матеріалах справи копії договору кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», який банком не долучався до матеріалів справи, такий судом першої інстанції взагалі не досліджувався і в банку не витребовувалася, а клопотання позивача щодо витребування документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, судом не вирішено, що свідчить про те, що судом недостатньо повно та всебічно з`ясовано обставини справи.

Крім цього, висновки суду про безспірність суми заборгованості спростовує наявність спору між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», що підтверджується пред`явленням ОСОБА_1 позову до банку про визнання недійсним окремих положень кредитного договору та ухваленням Дарницьким районним судом м. Києва 10 червня 2021 року рішення про часткове задоволення позову, визнання недійсними положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Твердження банку про те, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року, яке було ухвалене в день вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, не набрало законної сили, а відтак таке не могло бути враховане Галицьким районним судом м. Львова, не спростовує тверджень про наявність спору між ОСОБА_1 та банком з приводу розміру заборгованості за договором кредиту та страхування №Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк».

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ,то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України з Акціонерного товариства «Ідея Банк»на користь ОСОБА_1 слід стягнути 908 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1362.00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 листопада 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем № 126298 від 10 червня 2021 року, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» 278287.01 грн. заборгованості за договором кредиту та страхування № Р20.00609.006017862 від 02.12.2019, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1362.00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 24.06.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк