РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Рівне Справа №569/1939/22

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О. В.,

секретар судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

В засіданні приймали участь:

представник позивача: Середа О. В.;

відповідач: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Рівнегаз збут» (надалі - позивач), діючи через свого представника Середи О.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 22 298 грн 06 коп., 3% річних в розмірі 600 грн. 59 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1 856 грн 63 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постачання природного газу відповідачу здійснюється ТОВ "Рівнегаз збут" як постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам, на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Оскільки споживачем не надавалась підписана заява-приєднання до умов договору, його згода про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного на підставі даних оператора ГРМ, та частковою оплатою поставленого природного газу. Боржник оплату в повному обсязі за спожитий природний газ не проводить, чим порушуються вимоги Правил та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам.

03.05.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким ОСОБА_1 заперечує щодо задоволення позовних вимог, та, зокрема, вказує, що твердження позивача, що розрахунки за послуги з газопостачання проводяться лише на підставі даних про об`єм газу, визначений споживачем та оператором ГРМ (АТ "Рівнегаз") не підтверджено жодними доказами. Вважає, що розрахунки, проведені позивачем містять неточності, що ставить під сумнів розмір заборгованості. Також повідомляє, що 12.04.2022 нею було сплачено борг в сумі 15 000 грн 00 коп.

13.05.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій представник зазначає, що розрахунки за послуги з газопостачання проводяться у спосіб, визначений п.п.1) п. 4.4. розділу IV Типового договору постачання, а саме лише на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ - АТ "Рівнегаз", оскільки ОСОБА_2 не визначено спосіб визначення об`єму спожитого природного газу за плановими величинами середньомісячного споживання. Стверджує, що розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюються відповідно до даних Оператора ГРМ. Вважає, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили, що нею спожито інший об`єм природного газу, ніж визначено Оператором ГРМ - АТ "Рівнегаз".

Крім того, 13.05.2022 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у зв`язку із частковою сплатою відповідачем заборгованості в сумі 15 000 грн 00 коп., а тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 7 198 грн 06 коп., 3% річних в розмірі 600 грн. 59 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1 856 грн 63 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

16.06.2022 розгляд справи було відкладено на 22.06.2022.

22.06.2022 представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, з огляду на те, що після відкриття провадження у цій справі по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилася прострочена заборгованість за спожитий природний газ за січень 2022, а відповідачем було частково здійснено оплату простроченої заборгованості в загальній сумі 23 300 грн 30 коп., відтак позивач змінює підстави позову в частині зазначення періоду розрахунку суми заборгованості та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2 298 грн 45 коп., 3% річних в розмірі 600 грн. 59 коп., інфляційні нарахування в розмірі 1 856 грн 63 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп. Вказана заява подана позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України, а тому приймається судом до розгляду.

В судовому засіданні 22.06.2022 представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

В судовому засіданні 22.06.2022 відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказала, що обрахунок обсягу споживання, а відтак і нарахований борг є необґрунтованими.

Заслухавши сторони справи та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено таке.

ТОВ «Рівнегаз збут» здійснює постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Розподіл природного газу за вищевказаною адресою здійснюється Оператором ГРМ - AT «Рівнегаз» на підставі укладеного з ОСОБА_1 . Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494.

Оскільки споживачем не було повернуто підписану заяву-приєднання до умов Договору, згода ОСОБА_1 про приєднання до умов Договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного на підставі даних Оператора ГРМ згідно пункту 13 розділу III Правил (в редакції, яка була чинна на момент виникнення правовідносин) та частковою оплатою вартості спожитого природного газу, яка надходила на особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних відносин Закон №1-875-IV) було передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Також, згідно частини першої статті 12 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (Закон №2189-VIII від 09.11.2017 в редакції, яка введена в дію з 01.05.2019 року) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ч. 2 ст. 13 «Про ринок природного газу», п. 22 p.ІІІ Правил (пункт 26 розділу III Правил з 01.07.2020), споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.

Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку.

Вартість поставленого природного газу для побутових споживачів у розрахунковий період становила: з 01.12.2020 - 31.12.2020 - 8,87207 грн., з 01.01.2021 по 30.04.2021 -6,99 грн., з 01.05.2021 по 30.04.2022 -7,99 грн.

Висновки Верховного Суду щодо розгляду судових справ за заявою постачальника природного газу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ висловлені у постанові від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц провадження №61-20523св19, де, зокрема, зазначається, що:

- споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

- за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Пунктом 13 розділу III Правил (в редакції, яка була чинна на час виникнення спірних відносин) визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Крім того, згідно з положеннями пунктом 4.4 розділу IV Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 4.3. Типового договору постачання природного газу, розрахунковим періодам за цим договором є календарний місяць.

Розрахунки за послуги з газопостачання за адресою: вул. Поліська, буд. 12, м. Рівне, проводяться у спосіб, встановлений п.п.1) п. 4.4 розділу IV Типового договору постачання, а саме лише на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ АТ "Рівнегаз".

Оператор ГРМ згідно положень Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку.

До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (Абзац п`ятий пункту 5 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем).

Отже, для проведення розрахунку вартості спожитого природного газу ТОВ "Рівнегаз збут" щомісяця отримує від оператора ГТС інформацію про обсяги спожитого природного газу в розрізі окремого побутового споживача. Ідентифікація споживачів здійснюється за допомогою ЕІС-кодів.

Після отримання інформації від Оператора ГТС про обсяги розподіленого Оператором ГРМ природного газу споживачу, ТОВ "Рівнегаз збут" проводить лише нарахування за поставлений газ помноживши обсяг на ціну (вартість) газу за кожний розрахунковий місяць.

Так, згідно п. 5.5 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 та п.4, 6 глави 4 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Оператор ГРМ - AT "Рівнегаз" має право та зобов`язаний здійснювати контрольні зняття показань лічильника газу та Формувати об`єм розподілу та споживання природного газу по Споживачу за розрахунковий місяць, в якому було здійснено контрольне зняття показань лічильника газу з урахуванням його фактичних показань.

Отже лише на Оператора ГРМ - AT "Рівнегаз" покладений обов`язок по зняттю показань лічильника газу та складанню відповідних документів, а за відсутності судового спору між споживачем та Оператором ГРМ в частині визначення об`єму спожитого природного газу, величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ .

Тому, саме на підставі даних, отриманих від Оператора ГТС про розподілені споживачу Оператором ГРМ помісячні об`єми спожитого природного газу по ЕІС-коду споживача 56XM29A71609518V позивачем проводився розрахунок вартості поставленого природного газу.

Крім того, по ЕІС-коду споживача 56XM29A71609518V позивач отримував інформацію про щомісячні об`єми спожитого природного газу за період з грудня 2020 року по липень 2021 року з ресурсу ТОВ "Рівнегаз Збут", згідно остаточних алокацій інформаційної платформи добового балансування, який становив 0 м. куб.

Для підтвердження даних про розподілений Оператором ГРМ об`єм природного газу, позивач надає інформацію про споживання природного газу по ЕІС-коду споживача 56XM29A71609518V за період з грудня 2020 року по 31.12.2021 року, з ресурсу ТОВ "Рівнегаз Збут", згідно остаточних алокацій інформаційної платформи добового балансування.

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що нею спожито інший об`єм природного газу, ніж той об`єм, який визначено Оператором ГРМ - AT "Рівнегаз". Необхідно також вказати, що відповідачем дії оператора ГРМ - AT "Рівнегаз"щодо визначення обсягу спожитого природного газу у судовому порядку чи в інший спосіб не оскаржувалися та доказів зворотнього суду не подано.

Твердження відповідача про те, що постачальник природного газу зобов`язаний здійснювати щомісячне нарахування вартості спожитих послуг, навіть за умови відсутності даних про об`єми спожитого природного газу, не передбачено умовами укладеного Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам та Правилами постачання природного газу.

Згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 (ЕІС код споживача 56ХМ29А71609518V) заборгованість за надані послуги з газопостачання становить 2 298, 45 грн яка розрахована на визначений та скоригований AT "Рівнегаз" об`єм спожитого природного газу , який був поставлений товариством у період січень 2022 року.

Судом встановлено, що відповідач оплату в повному обсязі за спожитий природний газ не проводить, чим порушує вимоги Правил та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Заборгованість за надані послуги з газопостачання за січень 2022 року в сумі 2 298 грн 45 коп. відповідачем не сплачена.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Обов`язок споживача сплатити товариству кошти за отримані послуги з газопостачання випливає з приписів ст.ст. 526, 611, 901, 903 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив зобов`язання, на вимоги кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Згідно постанови кабінету міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (надалі - постанова), до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

За змістом пункту 2 постанови, ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Позивач звернувся до суду 31.01.2022 та здійснив розрахунок 3% річних та інфляційних втрат 31.01.2022, тобто до введення воєнного стану в Україні.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Як стверджується розрахунком 3% річних та інфляційних втрат позивач не проводив їх нарахування на суму простроченої заборгованості починаючи з 24.02.2022. При цьому, вказана постанова не допускає зворотної дії на ці правовідносини, які виникли до введення воєнного стану та не забороняє проводити нарахування та стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат на суму простроченої заборгованості по 23.02.2022.

Враховуючи викладене вище, інфляційні нарахування на суму боргу становлять 1 856, 63 грн, 3% річних - 600, 59 грн. Суд погоджується із вірністю здійснених позивачем розрахунків.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, натомість зі сторони відповідача не надано доказів, що свідчили б про безпідставність позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Крім того інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позов не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" на рахунок НОМЕР_2 Філія Рівненське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 333368, заборгованість за поставлений газ в сумі 2 298, 45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" на п/р НОМЕР_3 , в АБ "Кліринговий дім", МФО 300647, , 600, 59 грн 3% річних, інфляційні нарахування в розмірі 1 856, 63 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут"(вул. Грушевського академіка, буд. 24, м. Рівне, 33023, );

відповідачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складене та підписане 23.06.2022.

Суддя Левчук О. В.