Справа № 210/907/22
Провадження № 2/210/1047/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 червня 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2006 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1-113. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 25 від 22.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .Відповідач є чоловіком донькипозивача.При цьому Відповідач з жовтня 2018 року за вказаною адресою не проживає та відповідно не приймає участі в утриманні житла, що можуть підтвердити сусіди. Також, факт не проживання Відповідача за вказаною адресою підтверджується актом про не проживання від 07.02.2022 року завірений головою квартального комітету №19. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за нього, чим об`єктиви порушуються права позивача, тому позивач вимушена звернутися за захистом до суду. Саме тому позивач змушена звернутись до суду з вимогою визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 21.03.2022 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 06.06.2022 року відповідачем відзиву не надано, а також клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою по АДРЕСА_3 (а.с.5-7).

Крім того, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.2006 року, що зареєстровано в реєстрі за № 1-113 володіє нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 25 від 22.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані чотири особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.100.

Крім того, згідно довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 з 09.03.2006р. по теперішній час (а.с.14).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту про фактичне не проживання особи (осіб) в житловому приміщенні від 07.02.2022 року, засвідченого головою квартального комітету № 19, відповідач ОСОБА_2 з жовтня 2018 року по теперішній час не проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.11).

Частиною 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачена непорушність права власності, в тому чисті те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї родини.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з п. 39 Постанови, члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 як член сім`ї власника квартири, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, чим обмежує право позивача на власність та вільне розпорядження нею, а тому суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_2 втратившим право користування житлом необхідно задовольнити.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 23, 76, 80, 81, 258, 259, 263 - 265, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті Кривому Розі ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з місця реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко