1Справа № 335/2123/22 2/335/1724/2022
РІШЕННЯ
20 червня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,
ВСТАНОВИВ:
07.04.2022 концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.11.2013 по 31.10.2021 позивач надавав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 36 355,16 грн., яку відповідачами сплачено не було. Претензій від відповідачів щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір.
Ухвалою судді від 20.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Копію ухвали від 20.05.2022 відповідачі отримали 01.06.2022, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями.
У встановлений ухвалою строк відповідачі не подали відзиву на позов або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін.
20.06.2022 від відповідачів надійшла заява про застосування строків позовної давності.
За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач ОСОБА_1 , який з 09.04.1984 зареєстрований у даній квартирі. Також в цій квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Запоріжжя.
Відповідно до довідки філії Концерну «Міські теплові мережі» щодо заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а також розрахунку суми заборгованості, за період з 01.11.2013 по 31.10.2021 заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 36 355,16 грн., у тому числі опалення 20 974,41 грн., гаряче водопостачання 15 380,75 грн. Зазначений розрахунок заборгованості відповідачами не оспорюється.
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки.
За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги.
Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.
Відповідно до Правил, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідачів.
Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача.
Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Судом встановлено, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, такі послуги позивачем надавались, відповідачі ними користувались, а тому виходячи із вищенаведених вимог законодавства відповідачі були зобов`язані своєчасно вносити плату за надані комунальні послуги.
Проте, відповідачі дані зобов`язання виконували неналежним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку із чим позов Концерну «Міські теплові мережі» суд вважає обґрунтованим.
Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, а також наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, суд враховує таке.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).
Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.
Разом із тим, 30.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
Зокрема, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу (зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.
За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.
З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом № 540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02.04.2020, не є продовженими.
Між тим, строк позовної давності по заборгованості з оплати послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у лютому 2017 р. спливли 20 березня 2020 р. Відповідно, строки позовної давності щодо інших розрахункових періодів (місяців) до лютого 2017 р. також спливли до моменту набрання чинності вказаним Законом, та не припадали на час дії карантину. Відтак, за позовними вимогами за період з листопада 2013 р. по лютий 2017 р. включно строк позовної давності сплинув.
У іншій частині спірного періоду, тобто з березня 2017 р. по жовтень 2021 р. строки позовної давності припадають на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову 07.04.2022, тому на цю заборгованість поширюються приписи ст. 12 Перехідних положень до Цивільного кодексу України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину.
Разом із тим, у даному випадку відбувалось переривання строку позовної давності зі сплати за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Дійсно, протягом спірного періоду з листопада 2013 р. по листопад 2021 р. відповідачі взагалі не сплачували позивачеві грошові кошти за ці послуги. Проте, за змістом розрахунку заборгованості, відбулось зарахування на погашення боргу субсидії розміром 6 197,14 грн. у серпні 2015 р. квітні 2016 р. та жовтні 2016 р. березні 2017 р. Відповідні суми зарахування грошових коштів відображені в графах «Субсидія» розрахунку.
Враховуючи приписи п.п. 1, 2 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції, чинній на момент виплати субсидії відповідачам) житлова щомісячна адресна безготівкова субсидія надається громадянам для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, зокрема теплопостачання. Тобто субсидією є безповоротна адресна державна допомога вразливим верствам населення, які не мають змоги самотужки здійснювати оплату за комунальні послуги. Надання допомоги від держави, якою покривається частина оплата за комунальні послуги у певний період, підтверджує вчинення відповідачами дій, які свідчать про визнання ними свого боргу, адже призначення та отримання вказаної субсидії в силу вимог вказаного Положення можливе лише після звернення відповідачами до відповідного державного органу, уповноваженого призначати субсидії. При цьому, метою отримання субсидії є саме відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, отже звернення відповідачів задля отримання субсидії підтверджує те, що відповідачі визнавали на той момент існуючу заборгованість, з метою погашення якої і звертались за допомогою від держави.
Отже, у даному випадку не підлягають застосуванню наслідки пропуску позивачем строку позовної давності, а позов Концерну «Міські теплові мережі» підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 481,00 грн. по 1 240,50 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01 листопада 2013 року по 31 жовтня 2021 року розміром 36 355 (тридцять шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) гривень 16 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.
Рішення ухвалене за наслідками розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та складене в повному обсязі 20 червня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач-1 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач-2 ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.В. Шалагінова