Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 756/6030/20
Номер провадження 22-ц/824/4251/2022
Головуючий у суді першої інстанції Яценко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції Поливач Л.Д.
15 червня 2022 року місто Київ

Номер справи 756/6030/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Сіра Ю.М.

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «АРКС»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року, постановлену у складі судді Яценко Н.О., в приміщенні Оболонського районного суду міста Києва, повна ухвала складена 02 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПАТ «СК «АРКС») звернулось до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту №129351а9кма від 07 травня 2019 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем марки «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 . 26 липня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 у результаті якої застрахований позивачем автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року відповідача було визнано винним за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вказував позивач у своїй позовній заяві загальна вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при вказаній дорожньо-транспортній пригоді відповідно до виданого ТОВ «АВТ Баварія Київ» рахунку № НОМЕР_3 від 30 липня 2019 року склала 118299,12 грн, а на основі звіту №439 від 29 липня 2019 року, виготовленого ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту становить 103172,35 грн. Оскільки позивачем, згідно відповідних страхових актів, було виплачено власнику застрахованого пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування, до нього перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків.

Відтак, у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 у добровільному порядку відшкодувати понесені позивачем витрати він був змушений звернутись до суду із вказаним позовом, відповідно до вимог якого просив суд стягнути з відповідача на його користь 102260,94 грн та понесені у справі судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06 червня 2020 року було прийнято до розгляду вказану позовну заяву ПАТ «СК «АРКС» та відкрито провадження у справі.

У жовтні 2020 року відповідач звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення у справі судової товарознавчої експертизи, необхідність проведення якої обґрунтовував тим, що додані позивачем до позовної заяви докази не можуть підтвердити дійсний розмір матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Тому, у зв`язку із невідповідністю наведених у поданих документах даних і сум, масовими виправленнями, відсутністю розрахунків для об`єктивності розгляду цієї справи ОСОБА_1 просив суд призначити по справі судову товарознавчу експертизу.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року клопотання відповідача, подане представником ОСОБА_4 про призначення судової товарознавчої експертизи задоволено частково. Призначено у справі судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Яка вартість матеріального збитку, отриманого автомобілем марки «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 липня 2019 року?». Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Не погодившись із вказаної ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та на неправильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення у справі судової експертизи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначив, що місцевий суд у своїй ухвалі не навів нормативне обґрунтування призначення у цій справі судової авто товарознавчої експертизи, пославшись лише на те, що надані позивачем письмові докази не підтверджують розмір матеріального збитку отриманого пошкодженим автомобілем та не відповідають вимогам законодавства України. Суд не врахував належним чином, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав відповідні акти виконаних робіт та звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (матеріальної шкоди), який не є визначальним документом, а показує лише орієнтовну вартість ремонту, щодо якого не надано ґрунтовних зауважень на предмет порушення законодавства при його проведенні, а підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжний документ про здійснення такої виплати.

При цьому, зазначив, що призначення судом у справі експертизи призведе до невмотивованого затягування розгляду справи, оскільки у справі є усій необхідні докази для ухвалення судового рішення. На думку заявника, питання, які були поставлені судом перед експертом є вже встановленими у звіті про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили суд відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року залишити без змін, як законну та обґрунтовану, з урахуванням їхніх заперечень, що викладені у відзиві.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про що свідчать матеріали справи. Будь-яких клопотань, заяв або заперечень від останнього на адресу суду не надходило.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача з урахуванням вимог частини другої статті 372 ЦПК України, оскільки його неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, частково задовольняючи клопотання відповідача про призначення судової товарознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для всебічного та об`єктивного розгляду справи необхідні спеціальні знання фахівця при вирішенні заявлених позивачем позовних вимог щодо визначення розміру завданої матеріальної шкоди пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Звертаючись до суду із позовом ПАТ «СК «АРКС» просило стягнути із відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 102260,94 грн, яка була виплачена власнику застрахованого транспортного засобу «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , який отримав пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 липня 2019 року.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 26 липня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 у результаті якої застрахований позивачем автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування розміру заявлених позовних вимог позивачем до позовної заяви було надано копії рахунку № НОМЕР_3 від 30 липня 2019 року, виготовленого ТОВ «АВТ Баварія Київ», згідно якого загальна вартість матеріального збитку та відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді склала 118299,12 грн (а.с.21-22).

Відповідно до наданої копії звіту №439 від 13 серпня 2019 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу «BMW 420і», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження за станом на доту оцінки становить 71546,04 грн (а.с.25-28).

Згідно наданих позивачем копій страхових актів №ARX2487772 від 15 серпня 2019 року та №ARX2495812 від 12 вересня 2019 року, а також копій платіжних доручень №588 127 від 16 серпня 2019 року та №595 733 від 13 вересня 2019 року позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 89938,94 грн (а.с.45-48).

У поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказував, що не погоджується із заявленими позивачем вимогами, зокрема, розміром визначеного матеріального збитку. Вказував, що надані ПАТ «СК «АРКС» акт огляду транспортного засобу від 28 липня 2019 року та звіт №439 від 29 липня 2019 року не можуть розглядатися судом як допустимі докази у справі, оскільки такі, на думку відповідача, були складені з грубим порушенням вимог чинного законодавства, містять невідповідність наведених у них даних та сум, масові виправлення, у них відсутні розрахунки.

Подаючи до суду першої інстанції клопотання про призначення експертизи відповідач посилався на те, що акт огляду транспортного засобу та звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту, надані позивачем, викликають сумніви щодо їх достовірності.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, повідомити страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторно-транспортне страхове бюро України про настання ДТП. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Такі ж правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.

Таким чином, для вирішення позову про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, дійсно необхідно встановити розмір заподіяної шкоди, для цього необхідні спеціальні знання, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а відповідач ці обставини (зазначений позивачем розмір шкоди) не визнає.

Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до положень статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, заяви та клопотання.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Сприяючи стороні відповідача у реалізації його процесуальних прав, суд першої інстанції задовольнив його клопотання та призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Відтак судом першої інстанції обґрунтовано задоволено клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої поставлено питання, запропоновані відповідачем, та які входять до предмета доказування, а саме визначення дійсної вартості матеріального збитку, отриманого автомобілем марки «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 липня 2019 року

Одночасно із призначенням судової експертизи судом першої інстанції зупинено провадження в справі на час її проведення, що відповідає вимогам пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Отже, у разі проведення експертизи висновок експерта разом з іншими наданими учасниками справи доказами підлягатиме оцінці як окремо, так і в їх сукупності.

Частиною першою статті 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Судова автотоварознавча експертиза по даній справі не призначалась.

Передбачене статтями 12, 13, 49 ЦПК України право сторін на подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості щодо обставин, які мають значення для вирішення справи, кореспондується з обов`язком суду сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Отже, процесуальний обов`язок суду - належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні.

Зазначеного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі у справі № 573/1677/18.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Статтею 104 ЦПК України встановлені вимоги до змісту ухвали про призначення експертизи, згідно яких в ухвалі про призначення експертизи суд зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

При цьому, судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги в частині відсутності наведення в оскаржуваній ухвалі мотивів, які б викликали сумнів у правильності наданого позивачем звіту, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про необхідність призначення судової товарознавчої експертизи, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме розміру шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу автомобіля «BMW 420», д.н.з. НОМЕР_1 , необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та оскільки сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань, а наданий позивачем звіт №439 від 29 липня 2019 року та акт огляду транспортного засобу від 29 липня 2019 року, складені ФОП ОСОБА_3 ставиться відповідачем під сумнів в зв`язку з наявними, на його думку, помилками та невідповідностями, детально викладеними ним у відзиві на позовну заяву, тобто сукупність умов для призначення експертизи в даному випадку є дотриманою.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими та відхиляє доводи апеляційної скарги, що надані позивачем докази щодо розміру завданих збитків достатньо для ухвалення судового рішення, оскільки оцінка поданих сторонами доказів у справі повинна надаватися судом під час ухвалення судового рішення у справі.

При цьому суд враховує, що порушення норм процесуального права, якими, на думку позивача, є немотивованість оскаржуваної ухвали, може бути підставою для скасування або зміни судового рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, з метою забезпечення правильного вирішення спору між сторонами, для всебічного та повного дослідження обставин справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції, вірно встановивши обставини справи та характер спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення клопотання відповідача про призначення по справі судової товарознавчої експертизи, оскільки без залучення спеціальних знань неможливо встановити обставини, що входять в предмет доказування по даній справі.

Апеляційний суд приймає до уваги, що заперечень по змісту самих питань, які поставлено на розгляд експертів судом, апеляційна скарга не містить і власних питань позивачем не запропоновано.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ухвалою суду і переоцінки доказів, та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року залишити без змін, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 17 червня 2022 року.

Судді:

Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна