Справа № 638/1235/22
Провадження № 2-з/638/71/22
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 350000 гривень.

09 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_2 на праві власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 .

31 січня 2021 року позивачу стало відомо про існування оголошення про продаж нежитлових приміщень, що належать ОСОБА_2 , що свідчить про намір останнім відчужити їх. Зазначені обставини дають позивачеві підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист позивача по справі.

08 лютого 2022 року позивачу стало відомо про зміну ціни про продаж в бік зменшення до 150000 грн, що свідчить про те, що відповідач хоче швидко позбутися нежитлових приміщень для того, щоб в подальшому було неможливо звернути стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості.

ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 , що належать на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та заборонити вчиняти будь-які дії щодо нежитлових приміщень, спрямовані на вчинення будь-яких правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову у справі є заборгованість відповідача у сумі 350000 грн за договором позики від 27 вересня 2021 року.

З відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Інформаційної довідки №297006180 від 30 січня 2022 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належать нежитлові приміщення №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. За своєю суттю це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням заявлених заявником позовних вимог, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову заявник посилається на те, що відчуження нерухомого майна у власність інших осіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній цивільній справі в разі задоволення позовних вимог.

Отже, між позивачем та відповідачем є наявність спору про стягнення боргу за договором позики. Матеріали справи не містять відомостей щодо доходу відповідача, наявності у нього на праві власності іншого майна. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може ускладнити захист позивачем своїх прав у випадку задоволення позовних вимог.

В заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 , які належать відповідачу.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Отже, вимога про забезпечення позову є співмірною із позовними вимогами.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Суд вважає обґрунтованим посилання позивача у заяві про забезпечення позову на те, що у випадку відчуження відповідачем нерухомого майна на користь третіх осіб це може ускладнити захист позивачем своїх прав у разі ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за вищевказаним позовом, оскільки відповідач має об`єктивну можливість вчинення дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заслуговують на увагу доводи заявника про те, що ОСОБА_2 вживає заходи щодо відчуження нежитлових приміщень №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є роздруківка з сайту www.olx.ua, з який вбачається, що продавець на ім`я « ОСОБА_3 » продає нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 , загальною площею 75,4 кв.м. При цьому ціна продажу спочатку складала 1500000 грн, та була знижена продавцем до 1350000 грн, що може свідчити про бажання продавця здійснити швидкий продаж майна.

Неспростованим є факт існування вірогідності того, що відповідач може вільно та на власний розсуд здійснювати правомочності володіння та користування, розпорядження вказаним майном, що може призвести до безконтрольного збільшення кола осіб, які можуть претендувати на спірне майно, що не лише ускладнить, але й зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року у справі №568/525/21 зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову з метою недопущення перереєстрації прав на це майно та його відчуження жодним чином не створює перешкоди та обмеження можливостей відповідача як власника майна користуватися цим майном, та не призведе до невідворотних наслідків.

Враховуючи предмет спору та обраний вид забезпечення позову, а саме накладення арешту на нерухоме майно, суд вважає, що доводи заяви про необхідність накладення арешту на нежитлові приміщення заслуговують на увагу.

Немає підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки можливість розпоряджатися майном обмежується лише на певний час.

Суд вважає необхідним зазначити, що накладення арешту на нерухоме майно обмежує лише право власника на розпорядження майном і діє до розгляду по суті цивільної справи № 638/1235/22.

Можливість вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та заборона його відчуження узгоджується з усталеною практикою розгляду подібних справ Верховним Судом, зокрема, справи № 175/1480/21 (провадження № 61-15020св21, постанова від 09 грудня 2021 року), справи № 161/13664/20 (провадження № 61-1680св21, постанова 31 березня 2021 року), справи № 757/63060/19-ц (провадження № 61-844св21, постанова від 11 березня 2021 року).

Щодо наявної в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно з інформаційною довідкою № 297006180 від 30 січня 2022 року відомостей про те, що на підставі договору про внесення змін до договору іпотеки № 2095 від 25 серпня 2011 року, посвідченого ПН ХМНО Грішаковою О.В., щодо належних ОСОБА_2 на праві власності нежитлових приміщень №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 , зареєстровано іпотеку, іпотекодержатель ТОВ «Фінанс Проперті Груп», суд зазначає, що на час розгляду даної заяви про забезпечення позову, відсутні відомості щодо наявності спору між іпотекодержателем та кредитором, щоб мало наслідком порушення права іпотекодержателя, суд же відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Крім того, суд звертає увагу, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Враховуючи наведене, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів по справі, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 , може істотно ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, тому наявні підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7, загальною площею 75,4 кв.м. в літ. «А-6» у буд. АДРЕСА_1 , що належать на праві власності Мд.Азмал ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , орган, що видав 6311, дата видачі 05.07.2019 року, № НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) до набрання законної сили рішення суду у справі №638/1235/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Копію ухвали направити для негайного виконання до Регіонального центру послуг Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61000, м. Харків, пр-т. Тракторобудівників, 144; 61000, м. Харків, м-н. Павлівський, 4), Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61024, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, 26).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 10 лютого 2022 року.

Суддя І.П. Латка