ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2083/22 Справа № 204/4771/21 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д.Л. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 24.05.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №110/21 на виконання робіт. Відповідно до умов вказаного договору підрядник бере на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи, зазначені у замовленні та кошторисі, які є невід`ємними частинами цього договору, якщо це обумовлено сторонами, транспортування і установку конструкції за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Сторони у п.1.2. договору погодили, що роботи кожного разу оговорюються сторонами у замовленні та кошторисі. На виконання умов договору між сторонами було укладено додаток до договору замовлення №110/21 від 24.05.2021 року. У відповідності до вказаного замовлення сторони погодили виготовлення деталей воріт 2*3 - 1 шт, стовпи 60*40*4 м.п., перемички профільна труба 20*40 - 20 м.п., профлисти 1*2- 3 шт., списи (копья) 5 см*15 шт., демонтаж єврозабору - 3 м.п., демонтаж опалубки 3 м.п. на загальну суму 11 000 грн. Також, у цей же день між сторонами було погоджено і прейскурант (послуги, додаткові роботи, не включені до кошторису). За п.5.1. договору - оплата вартості робіт за кожним завданням проводиться окремо двома платежами: 70 % вартості робіт та матеріалів оплачується замовником виконавцю з моменту узгодження замовлення та кошторису, вартість робіт та матеріалів, що залишилась оплачується замовником підряднику від моменту повідомлення про готовність роботи, але не пізніше дати отримання результатів робіт (п.5.1.2 договору). На виконання умов договору відповідачем 24.05.2021 року було сплачено 8 000,00 грн. На виконання п.6.1. договору позивач повідомив відповідача про готовність замовлення. Вказує, що 27.05.2021 року відповідачем за актом прийому-передачі робіт було прийнято замовлення. Замовлення прийнято без демонтажу опалубки 3 м.п. та єврозабору - 3 м.п., що повинно було бути зроблено позивачем за умовами п.5.1.2. після оплати відповідачем суми, що залишилася у розмірі 3 000 грн. Крім того, 24.05.2021 року між сторонами було укладено Угоду-ознайомлення про зберігання матеріалів, виробів, конструкцій. Після прийняття замовлення актом прийому-передачі робіт від 27.05.2021 року відповідач замовлення не забрав. 03.06.2021 року позивач нагадала відповідачу про передачу готового замовлення на зберігання у разі, якщо він не забере таке замовлення. Проте, відповідач замовлення не забрав та свій обов`язок по оплаті вартості робіт, що залишилась у сумі 3 000,00 грн не виконав, внаслідок чого станом на 29.06.2021 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 3 000,00 грн. Вважає, що за таких умов, позивач отримав право вимагати відшкодування завданих збитків від відповідача.

На підставі викладеного позивач просила суд стягнути з відповідача за договором на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року заборгованість у сумі 13 120,68 грн, з яких: сума основного боргу 3 000,00 грн, відсотки за зберігання замовлення - 8 580,00 грн, пеня 40,68 грн, штраф 1 500,00 грн та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 заборгованість за договором на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року у розмірі 4 830,00 грн, з яких: сума основного боргу 3 000,00 грн, відсотки за зберігання замовлення 330,00 грн, штраф 1 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 453,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням суду ОСОБА_1 не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

До апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від позивача ФОП ОСОБА_2 , котрий мотивовано тим, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, та стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати пов`язані із апеляційним розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 24.05.2021 року між ФОП ОСОБА_2 як підрядником та ОСОБА_1 як замовником було укладено договір на виконання робіт №110/21. Відповідно до умов вказаного договору, підрядник взяв на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи, які зазначені у Замовленні та Кошторисі, котрі є невід`ємними частинами цього договору, якщо це обумовлено сторонами, транспортування і установку конструкції за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У п.1.2 вказаного договору сторонами також було обумовлено, що роботи кожного разу оговорюються сторонами у замовленні та кошторисі, які є невід`ємними частинами цього договору. Замовлення містить вартість робіт та матеріалів, строк виконання робіт, відомості про додаткові роботи, зокрема, про доставку та монтаж конструкції на території замовника, адресу такої території, строк гарантії, застереження. Кошторис містить повну інформацію про матеріали, які будуть використані підрядником, їх характеристики, асортимент відповідно номенклатури, довідників виробника, підрядника.

Відповідно до п.2.2, п.2.3, п.2.4 договору вартість робіт та матеріалів встановлюється сторонами за кожним завданням окремо в замовленні. Загальна ціна договору визначається сумою вартості робіт по всіх замовленнях. Вартість робіт включає вартість витрат підрядника та плату за виконану роботу відповідного замовлення.

Суд встановив, що згідно додатків до договору на виконання робіт від 24.05.2021 року "Замовлення №110/21" та "Кошторис №110/21", котрі підписані сторонами, замовленням є виготовлення деталей воріт, а саме: деталей воріт 2х3 - 1 шт., стовпи 60х40х4 м(п), перемички профільна труби 20х40 - 20 м(п), профлисти 1х2 - 3 шт., списи (копья) 5 см х15 шт., демонтаж єврозабору - 3 м(п), демонтаж опалубки 3 м(п). Вартість робіт з урахуванням матеріалу складає 11 000,00 грн, завдаток 8 000,00 грн, залишок 3 000,00 грн, термін виконання робіт не має перевищувати один рік (365) робочих днів з моменту оплати авансу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 24.05.2021 року підписано Договір на виконання робіт №110/21, Замовлення, Кошторис до замовлення №110/21 та Прейскурант, а також сплачено позивачу 8 000,00 грн.

Судом встановлено, що 27.05.2021 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було підписано Акт прийому-передач робіт, в якому зазначено, що ОСОБА_1 прийняв роботи з виготовлення конструкції, а саме: виготовлення деталей воріт без монтажу 2х3 - 1 шт., стовпи 60х40х4 м(п), перемички профільна труба 20х40 - 20 м(п), профлисти 1х2 - 3 шт., списи (копья) 5 см х15 шт., колір коричневий, загальною вартістю робіт та матеріалів 11 000,00 грн., зауваження щодо якості, строків виконання робіт відсутні, результат робіт оглянуто, порядок експлуатації зазначеної конструкції роз`яснено, необхідну документацію замовником отримано.

Згідно з п.4.4. договору на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року сторонами було обумовлено, що замовник за цим договором, зобов`язаний, зокрема, своєчасно оплачувати роботи підрядника, компенсувати витрати, понесені підрядником у випадках, передбачених договором, виконати приписи підрядника, прийняти роботу, оглянути конструкції, негайно повідомити про виявлені недоліки, забрати конструкції, матеріали, що залишилися у підрядника не пізніше наступного дня після прийняття робіт.

Суд встановив, що в акті прийому-передачі робіт від 27.05.2021 року міститься відмітка про те, що заборгованість ОСОБА_1 за договором на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року станом на 27.05.2021 року становить 3 000,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушені умови договору на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року, та саме останній повинен сплатити на користь позивача заборгованість, котра складається з суми основного боргу, відсотків та штрафу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 844 ЦК України ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником.

У частинах 1, 2 статті 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

У Постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі №911/1981/20 вказано, що з аналізу вказаної норми ст. 853 ЦК України випливає, що замовник, який при прийнятті робіт негайно не заявив про виявлені допущені у роботі відступи від умов договору або інші явні недоліки у виконаній роботі, втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ст. 856 ЦК України якщо замовник не сплатив встановленої ціни роботи або іншої суми, належної підрядникові у зв`язку з виконанням договору підряду, підрядник має право притримати результат роботи, а також устаткування, залишок невикористаного матеріалу та інше майно замовника, що є у підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, 27.05.2021 року відповідачем за актом прийому-передачі робіт було прийнято замовлення, та підписано вказаний акт без жодних зауважень щодо якості та строків, прийнято роботи за Договором на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що не згоден з умовами укладеного між сторонами договору №110/21 від 24.05.2021 року, посилаючись на його недійсність та нікчемність, проте матеріали справи не містять доказів, котрі підтверджували факт звернення відповідача із зустрічним позовом щодо наведеного.

Тому, наведені доводи апелянта, суперечать ст. 204 ЦК України, в якій зазначено що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а вказані посилання відповідача є спробою ухилення від свого обов`язку по оплаті за виконане та прийняте замовлення.

Згідно з п.4.1.4 та п.13.4 сторони погодили використовувати електронну пошту, факсимільний і телефонний зв`язок, у тому числі смс-повідомлення, за реквізитами, зазначеними в розділі 14 цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2021 року позивачем було направлено відповідачу смс-повідомлення про передачу замовлення на платне зберігання з 03.06.2021 року. Вказана обставина, як було встановлено судом, визнавалася сторонами.

Також, в акті прийому-передачі робіт від 27.05.2021 року міститься відмітка про те, що заборгованість ОСОБА_1 за договором на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року станом на 27.05.2021 року становить 3 000,00 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 залишку несплачених коштів за виконану роботу за договором №110/21 від 24.05.2021 року у розмірі 3 000,00 грн.

Крім того, у пункті 7.4 договору на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року сторонами було обумовлено, якщо замовник не прийняв роботи або не забрав результат прийнятих робіт у підрядника, підрядник здійснює зберігання результату таких робіт із вартістю зберігання, еквівалентному 3 відсотки вартості робіт та матеріалів, по завершенню терміну зберігання підрядник має право розпорядитись результатом робіт на власний розсуд.

Колегія суддів зауважує, що відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами договору про зберігання та усвідомлював відповідальність в разі не оплати за виставленими рахунками, оскільки підписав Додаток до договору на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року - "Угоду-ознайомлення про зберігання матеріалів, виробів, конструкцій".

Оскільки відповідач не забрав у позивача виготовлені конструкції воріт та порушив умови договору, з 03.06.2021 року їх правомірно було передано на платне зберігання.

Тому, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача відсотків за зберігання замовлення у розмірі 330,00 грн, що становить три відсотки вартості робіт та матеріалів.

Згідно з п.11.4 договору на виконання робіт №110/21 від 24.05.2021 року, у разі невиконання грошового зобов`язання за цим договором однією із сторін більш ніж на 30 календарних днів вона зобов`язана також сплатити штраф у розмірі 50% неналежним чином виконаного зобов`язання.

Враховуючи те, що розмір неналежним чином виконаного зобов`язання відповідача становить 3 000,00 грн та строк, що минув становить більше 30 днів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 1 500,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнутих витрат на правничу допомогу у розмірі 3 453,00 грн, оскільки вони є розумними, обґрунтованими та пропорційними до предмета спору. Судом враховано витрачений адвокатом час та є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий В.С.Городнича

Судді: О.В.Лаченкова

М.Ю.Петешенкова