У Х В А Л А

11 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 263/4213/20

провадження № 61-20013ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу

ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду

від 17 серпня 2021 року

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: звернення до суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та уточненої касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвала Верховного Суду від 23 грудня 2021 року отримана заявником 11 січня

2022 року, а 05 січня 2022 року - його представником, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У січні 2022 року на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 23 грудня

2021 року заявник надіслав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу до якої додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Однак підстава (підстави) касаційного оскарження судових рішень визначені частиною другою статті 389 ЦПК України заявником так і не зазначено.

Таким чином у встановлений судом строк вимоги ухвали від 23 грудня 2021 року належним чином не виконані, недоліки касаційної скарги не усунені.

При цьому на відміну від частини другої статті 389 ЦПК України в редакції

до 08 лютого 2020 року, яка передбачала, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, діюча редакція частини другої статті 389 ЦПК України визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках зазначених у пунктах 1-4 цієї частини.

Чинну редакцію частини другої статті 389 та пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України Верховний Суд навів в ухвалі від 23 грудня 2021 року залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_1 без руху.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оскільки заявник у встановлений судом строк, станом на 11 лютого 2022 року, не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 23 грудня 2021 року, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2021 року та постанову Донецького апеляційного суду від 17 серпня 2021 рокувизнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун