РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/9744/21

Номер провадження 2-о/495/203/2021

13 квітня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючої судді Анісімової Н.Д.

за участі секретаря Гурової Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення належності правовстановлюючого документу. Заявник у своїй заяві посилається на те, що вона ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 05 квітня 1952 року, актовий запис за №18. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама ОСОБА_3 , що підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис за №204. Після її смерті відкрилася спадщина. У встановлений законом строк вона звернулася до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлої мами. При огляду нотаріусом наданих нею документів, необхідних для вступу у спадщину виявилося, що у її свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданим Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області

05 квітня 1953 року, актовий запис за № 18, у графі ім`я маються виправлення та нотаріусом їй рекомендовано у відділу реєстрації актів цивільного стану отримати повторне свідоцтво про її народження. Вона звернулася до Білгород-Дністровського відділу реєстрації актів цивільного стану за отриманням повторного свідоцтва про своє народження та 27 жовтня 2021 року отримала відмову у видачі потворного свідоцтва про своє народження. З відповіді Білгород-Дністровського відділу реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області за №4578/60-120 від 27.10.2021 року вбачається, що в актовому записі №18 від 05.04.1963 року про народження ОСОБА_1 , складеному виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в графі «відомості про дитину» вказане ім`я « ОСОБА_1 ». Тобто, з самого дня народження по теперішній час вона була та є ОСОБА_1 , іншим іменем ніхто ніколи не називав. У зв`язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи.

Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт неправильності в актовому записі №18 від 05.04.1963 року про народження ОСОБА_1 , вкладеному виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому ім`я дитини вказане « ОСОБА_1 » замість правильного « ОСОБА_1 ». Зобов`язати Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису №18 від 05.04.1963 року про народження ОСОБА_1 , складеному виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та виправити ім`я дитини з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Представник заінтересованої особи Білгород-Дністровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи згідно ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника, заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що дійсно заявник ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нова Царичанка Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується її свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області 05 квітня 1952 року, актовий запис за №18. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мама ОСОБА_3 , що підтверджуються свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис за №204. Після її смерті відкрилася спадщина. У встановлений законом строк вона звернулася до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини померлої мами. При огляду нотаріусом наданих нею документів, необхідних для вступу у спадщину виявилося, що у її свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданим Староцаричанською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області

05 квітня 1953 року, актовий запис за № 18, у графі ім`я маються виправлення та нотаріусом їй рекомендовано у відділу реєстрації актів цивільного стану отримати повторне свідоцтво про її народження. Вона звернулася до Білгород-Дністровського відділу реєстрації актів цивільного стану за отриманням повторного свідоцтва про своє народження та 27 жовтня 2021 року отримала відмову у видачі потворного свідоцтва про своє народження. З відповіді Білгород-Дністровського відділу реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області за №4578/60-120 від 27.10.2021 року вбачається, що в актовому записі №18 від 05.04.1963 року про народження ОСОБА_1 , складеному виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в графі «відомості про дитину» вказане ім`я « ОСОБА_1 ». Тобто, з самого дня народження по теперішній час вона була та є ОСОБА_1 , іншим іменем ніхто ніколи не називав. Ця обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Ця обставина стала підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

За умовами ч. З ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню: реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасно. То випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту неправильності в актовому записі у вказаній справі є необхідним для внесення змін у свідоцтві про народження та отримання повторного свідоцтва про народження. Заявник звернулася у офіційні інстанції для виправлення помилки. В теперішній час у зв`язку з необхідністю упорядкування документів заявник звернувся до заінтересованої особи з заявою про виправлення помилки, але на її звернення відповідь не надійшла взагалі, а потім була про неможливість вказаного з рекомендацією з цим питанням звернутися до суду. У зв`язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи, тому вимушена була звертатися з заявою до суду.

Суд вважає вимоги заяви обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно заінтересованої особи по можливим незаконним (з точки зору вказаної особи) діям відносно нього, предмета спору, а заінтересована особа цього не довела, можливе твердження вказаної особи про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Таким чином обставини заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 15, 16, 186 182 ЦК України, ст. 4, 5, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт неправильності в актовому записі №18 від 05.04.1963 року про народження ОСОБА_1 , вкладеному виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, в якому ім`я дитини вказане « ОСОБА_1 » замість правильного « ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису №18 від 05.04.1963 року про народження ОСОБА_1 , складеному виконавчим комітетом Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та виправити ім`я дитини з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Суддя: Н.Д.Анісімова