Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/200/22
Єдиний унікальний №733/327/22
Рішення

Іменем України

19 липня 2022 року м.Ічня Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі Мошенець Л.М.,

за участю позивача представника ПАТ «Нива-Плюс» - Жидкого А.М.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відео конференції в залі суду м. Ічня цивільну справу за позовом ПАТ «Нива-Плюс» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

До Ічнянського районного суду Чернігівської області надійшла вищевказана позовна заява, в обґрунтування якої зазначено, що 22 січня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Нива-Плюс» було укладено договір оренди землі, за умови якого ОСОБА_1 передав, а ПАТ «Нива-Плюс» прийняло в оренду земельну ділянку , загальною площею 3,37 га, кадастровий номер :07:000:0057 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Парафіївської селищної ради (до об`єднання, колишньої Іваницької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області. Земельна ділянка, яка є предметом оренди за договором б/н від 22 січня 2007 року належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН №021728 від 30.08.2002р

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-020 від 18.09.2020р. земельна ділянка, що складає предмет оренди за вказаним вище договором, має наступні загальні відомості: кадастровий номер :07:000:0057, площа 3,3702 га та належить на праві приватної власності на землю ОСОБА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки 18.09.2020 року. Договір оренди землі б/н від 22 січня 2007 року, зареєстрований в Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від за № 02 від 25 січня 2007 року. Орендна плата, згідно п.9 Договору виплачується орендарем у формі та розмірі 1,25 від вартості земельної ділянки , що становить 413,67 грн.щорічно. Строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору. Згідно п. 8., п. 43 договору оренди землі б/н від 22 січня 2022р року договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, строк оренди за договором складає 15 років. Відтак, строк оренди за договором б/н від 22 січня 2007 року розпочав перебіг 25 січня 2007 року та сплинув 25 січня 2022 року, а орендар ПАТ «Нива-Плюс» продовжує користуватися зазначеною земельною ділянкою.

16 грудня 2021 року ПАТ «Нива-Плюс» листом-повідомленням (про укладення договору оренди землі на новий строк) за №292 звернулось відповідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» до ОСОБА_1 та повідомило його про намір та бажання, скористатися переважним правом на укладення з ним договору оренди землі на новий строк, крім цього ПАТ «Нива-Плюс» відповідно статті 33 Закону України «Про оренду землі» та п. 8 договору оренди землі б/н від 22.01.2007 р., разом з зазначеним листом-повідомленням направило ОСОБА_1 проект додаткової угоди (для розгляду).

Відповідач отримав вищезазначений лист разом з проектом додаткової угоди, на даний час Відповідач не відповів на даний лист-повідомлення, про результати розгляду проекту додаткової угоди ПАТ «Нива-Плюс» та про своє бажання чи небажання поновлювати договір оренди землі на новий строк не повідомив , не надав орендарю свої заперечення проти поновлення договору оренди землі. Враховуючи відсутність, з боку ОСОБА_1 , заперечень, в строки обумовлені у ч. 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» ПАТ «Нива-Плюс» продовжило користуватися орендованою земельною ділянкою, та проводило на ній сільськогосподарські роботи, а саме: обробіток грунту, що забезпечує перевертання, кришіння і розпушування шару грунту (оранка), що підтверджується довідкою ПАТ «Нива-Плюс» №146 від 14 червня 2022 року. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абз. 4 ч. 2 ст. 24 Закону України Про оренду землі ). Ігнорування відповідачем ОСОБА_1 листа-повідомлення (про укладення договору оренди землі на новий строк), відсутність з боку Відповідача відповіді або будь - яких пропозицій, заперечень, щодо пропозиції про укладення договору на новий строк, порушує переважне право орендаря ПАТ «Нива-Плюс» на укладення договору оренди землі на новий строк. Охоронюваний законом інтерес позивача ПАТ «Нива-Плюс» полягає в прагненні до користування матеріальними благами що витікають внаслідок володіння ним суб`єктивним майновим правом оренди земельної ділянки за договором б/н від 22 січня 2007 р., та його укладенні на новий строк, відповідно вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» .На підставі цього позивач просить суд визнати поновленим договір оренди землі з ОСОБА_1 на новий строк і на тих самих умовах.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовної заяви.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що неодноразово повідомляв керівництво ПАТ «Нива-Плюс» по закінченню строку дії оспорюваного договору не бажає продовжувати його оренду та про намір самостійно використовувати свою земельну ділянку. Зазначив, що не підпише запропонований договір, оскільки вважає, що запропоновані позивачем умови даного договору є не сприйнятними для нього, а також відповідача не задовольняє орендна плата , яку сплачував ПАТ «Нива-Плюс». В позовній заяві зазначено, що позивачем був направлений лист- повідомлення про поновлення договору оренди разом із проектом додаткової угоди, однак самого проекту додаткової угоди не додано. Вважає, що позивач в супереч його волі, шляхом звернення до суду намагається примусити відповідача підписати новий договір. Не бажаючи в подальшому мати оренді відносини з ПАТ «Нива-Плюс» , ОСОБА_1 28 грудня 2021 року звернувся до державного реєстратора у сфері реєстрації речових прав із заявою про припинення речового права - оренди належної йому земельної ділянки, про що отримав витяг з ДРРП . Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧН № 021728, земельна ділянка належить ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу

НВ-020 від 18.09.2020 р. земельна ділянка має наступні загальні відомості: кадастровий номер :07:000:0057, площа 3,3702 га та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , дата державної реєстрації земельної ділянки 18.09.2006 р. (а.с.14).

Відповідно до копії договору б/н від 22.01.2007 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Нива-Плюс» було укладено договір оренди землі, за умови якого ОСОБА_1 передав, а ПАТ «Нива-Плюс» прийняло в оренду земельну ділянку загальною площею 3,37 га , кадастровий номер :07:000:0057, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, зі строком дії даного договору 15 років. Договір оренди землі б/н від 22.01.2007 року, зареєстрований у Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель 25.01.2007 року вчинено запис за № 02 (а.с.14).

Пунктом 8 договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Прикінцевими положеннями даного договору оренди землі передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Таким чином, строк дії вищезазначеного договору оренди землі закінчився 25 січня 2022 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі» .

Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються ст. 33 Закону України «Про оренду землі» , яка фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.

Так, відповідно до частин 1-5 ст. 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) Після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом

на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Частинами 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України.

Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» , можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект договору оренди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до ст. 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Вищезазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати від 10 квітня 2018 року по справі № 594/376/17-ц, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховувати суди при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Позивач 16 грудня 2021 року направив відповідачу листа про намір скористатись своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі, додавши до нього проект договору оренди землі. Проте, доказів надсилання листа саме такого змісту та з таким вкладенням не надав, тобто опис вкладення у матеріалах справи відсутній. Крім того, ОСОБА_1 стверджує, що такого листа не отримував.

За таких обставин наявна у матеріалах справи копія повідомлення про вручення поштового відправлення не є належним доказом направлення відповідачу листа-повідомлення про поновлення строків дії договору з проектом додаткової угоди, оскільки із змісту повідомлення про вручення неможливо встановити, які саме документи були

направлені позивачем.

Твердження позивача про те, що він після закінчення строку дії договору оренди землі продовжив користуватись земельною ділянкою не відповідає дійсності, адже, як зазначалось вище, саме відповідач ОСОБА_1 навесні 2022 року розпочав обробляти свою земельну ділянку, засіявши її кукурудзою. Позивач надав на підтвердження тієї обставини, що він продовжив використання земельної ділянки після закінчення договору оренди землі облікові листи механізаторів ПАТ «Нива-Плюс» Наумова та Однолька, які проводили обробіток грунту на полях господарства в квітні місяці 2022 року , однак чи конкретно оброблялась земельна ділянка розміром 3.37 га , яка належить відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності , з даного документа встановити неможливо(а.с.17).

Позивач у позові вказує на відсутність від відповідача протягом місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі листа-заперечення у поновленні договору.

У судовому засіданні встановлено, що у встановлений ст. 33 Закону України «Про оренду землі» місячний термін письмової відповіді (ні про погодження, ні заперечення проти поновлення договору оренди) ПАТ «Нива-Плюс» не отримало, але в судовому засіданні ОСОБА_1 наголосив, що неодноразово попереджав Орендаря про те, що не бажає продовжувати договірні відносини та має намір використовувати дану земельну ділянку для ведення власного підсобного господарства. У листі, направленому позивачу 03.01.2022 року ОСОБА_1 повідомляє про намір самостійно господарювати на своїй земельній ділянці, наголошує, що фактичне використання ПАТ «Нива-Плюс» земельної ділянки площею 3,37 га, кадастровий номер :07:000:0057 трактуватиметься як самовільне заволодіння земельною ділянкою. В такому випадку, незалежно від стану земельних ділянок, наявності в них насіння чи інших сільськогосподарських культур, він залишає за собою право приступити до використання земельних ділянок без додаткового інформування, будь- які ризики і збитки нестиме господарство, що і зробив ОСОБА_1 навесні 2022 року , засіявши спірну земельну ділянку кукурудзою.

В судовому засіданні встановлено, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 22 січня 2007 року відповідач договорів оренди з новим орендарем не укладав, та бажав самостійно використовувати належну йому земельну ділянку площею 3,37 га, кадастровий номер :07:000:0057, відповідно до її цільового призначення.

Отже, відсутність договору оренди землі з іншою особою свідчить про те, що і переважне право позивача на поновлення договору оренди землі взагалі не може бути порушене: позивач не продовжив користуватись земельною ділянкою після закінчення строку дії договору і отримав від відповідача у місячний термін до закінчення строку дії договору (25 січня 2022року) лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, тобто, в будь-якому випадку, додаткова угода не може вважатись укладеною, а договір оренди землі - поновленим.

Така позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10.04.2018р. (справа №594/376/17-ц), від 10.09.2018р. (справа №920/739/17), від 18.04.2019р. (справа №625/166/18), від 05.06.2019р. (справа №709/433/17), від 03.07.2019р. (справа №394/124/18-ц) та багатьох інших.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності

не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Пунктом а ч. 1 ст. 90 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Відповідно до 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Такі міжнародні договори підлягають переважному застосуванню перед актами національного законодавства (ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України ).

Таким міжнародним договором у цьому випадку є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до названої Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це означає, що статтю 1 Першого протоколу слід розуміти так, як вона розуміється в практиці Європейського суду з прав людини.

У контексті ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод майном є нерухомість, зокрема, земельна ділянка та будинок, будинки (рішення від 23 вересня 1982 року у справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції ).

З урахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин, суд вважає, що у даному випадку примушування відповідача до укладання договору оренди землі є прямим порушенням права власності відповідача і це дає підстави для кваліфікації таких дій позивача як намагання втрутитися у право власності відповідача, що є порушенням ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України.

Частиною 1 ст. 31 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що у даному випадку переважне право ПАТ «Нива-Плюс» не було порушене, договір оренди землі від 22 січня 2007 року припинився у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а тому приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачена сума судового збору не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України , ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , ст. 33 Закону України «Про оренду землі» , ст.ст. 78, 90, 124 ЗК України, ст.ст. 328, 626, 627, 777, 792 ЦК України, ст.ст. 137, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ПАТ «Нива-Плюс» до ОСОБА_1 про визнання поновленим договору оренду землі відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду .

Сторони у справі:

Позивач: ПАТ "Нива-Плюс" , код ЄДРПОУ - 14223494, с.Іваниця вул.Жовторіпенка,39 Прилуцький район Чернігівська область,16751.

Представник позивача: Жидкий Андрій Миколайович, м.Чернігів вул. Реміснича,18,14000.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 .

Повне судове рішення виготовлено 29 липня 2022 року.

Суддя А. В. Вовченко