КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 370/2701/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/4030/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Гойденко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану через представника ОСОБА_5 , на ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Тандира О.В. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шандиба Людмила Іванівна, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання об`єкту нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння по АДРЕСА_1 , посвідчений 24.03.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І., зареєстрований в реєстрі за №826; витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 дане домоволодіння; визнати вказане домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння.

В обгрунтування позову зазначала, що 04.07.2012 між нею та відповідачем ОСОБА_4 укладено шлюб, від якого вони мають чоритьох неповнолітніх дітей. За час перебування в шлюбі сторонами придбано житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2016 року, де покупцем виступив відповідач ОСОБА_4 .

З інформаційної довідки ДП «Національні інформаційні системи» позивачці стало відомо, що 24.03.2017 ОСОБА_4 продав вказане вище домоволодіння без її згоди.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником спірного домоволодіння є ОСОБА_3 .

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивачка просить накласти арешт на домоволодіння, яке є предметом спору, посилаючись на те, що позивач дізналась про наявність на он-лайн майданчику OLX.ua за посиланням: АДРЕСА_2 оголошення про продаж домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , а тому існує реальна загроза продажу нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя надалі третім особам, що утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 17.11.2021 заяву задоволено. Накладено арешт на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_3 .

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи. У апеляційній скарзі заявник також просить витребувати у приватного нотаріуса заяву позивачки, якою вона надала згоду на відчуження спірного домоволодіння. Вказує, що позовні вимоги є надуманими, позивачка зловживає своїми процесуальними правами, та позивачка не довела, що укладенням угоди щодо продажу домоволодіння порушено її права. Остання надала згоду на відчуження спірного майна та була присутня при укладенні договору купівлі - продажу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_6 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що майно, яке є предметом спору відноситься до спільної сумісної власності подружжя та про відчуження цього майна позивачка не знала та не надавала згоду на його відчуження. Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка надала згоду на відчуження цього майна будуть перевірятися судом при розгляді справи, проте ці доводи не можуть бути підставою для відмови у забезпеченні позову.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_3 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи. А саме, суд не звернув уваги на те, що він є добросовісним набувачем спірного домоволодіння, а позивачка знала про укладення договору купівлі - продажу від 24.03.2017 та надала згоду на відчуження домоволодіння. Після придбання спірного домоволодіння він 01.06.2017 продав його ОСОБА_7 , який 27.01.2020 продав це домоволодіння ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спірне домоволодіння перейшло до нього в порядку спадкування, оскільки ОСОБА_8 є його дружиною. Накладення арешту на домоволодіння порушує його права як добросовісного набувача майна.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 також залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість. Підстави, викладені у відзиві аналогічні тим, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_10 підтримали свої апеляційні скарги та просили їхзадовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_11 просив апеляційні скарги залишити без задоволення.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шандиба Л.І. просила задовольнити апеляційні скарги посилаючись на те, що при укладенні договору позивачка була присутня особисто та надала згоду на укладення договору.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скаргипідлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Колегія суддів не може погодитися зтакими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу домоволодіння по АДРЕСА_1 та витребування цього майна у ОСОБА_3 вказуючи на те, що вона не знала про відчуження спірного майна, яке є спільною власністю подружжя та не надавала згоди на його відчуження.

Разом з тим, відповідачі стверджують, що позивачка знала про укладення договору та надала згоду на відчуження майна. У вересні 2019 року звертаючись до суду з позовом про поділ майна подружжя, позивачка не включала спірне домоволодіння до майна, яке підлягає поділу, що вказує на те, що позивачці достовірно було відомо про те, що це майно відчужене.

До матеріалів надано копію рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2021, з якого вбачається, що спірне домоволодіння не було предметом спору при вирішенні питання про поділ майна подружжя.

Приватний нотаріус Шандиба Л.І. пояснила, що при укладенні оспорюваного договору позивачка була присутня та надала письмову згоду на відчуження домоволодіння, яку нотаріус посвідчила. Крім того, у день укладення купівлі - продажу спірного домоволодіння (24.03.2017) було укладено ще три договори купівлі - продажу земельних ділянок, одна з яких - це земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Всі чотири договори укладено у присутності позивачки, яка надала письмову згоду на їх укладення. Приватний нотаріус додала до матеріалів копії чотирьох заяв - згоди позивачки на відчуження майна.

Представник позивачки не зміг пояснити чому позивачка звертаючись до суду з позовом про поділ майна не включила спірне домоволодіння до предмету позову.

На запитання суду про те, чому позивачка у даній справі не оспорює договір купівлі - продажу земельної ділянки, на якій знаходиться спірне домоволодіння, вказав, що це право позивачки обирати предмет позову.

Так, саме позивач визначає предмет та підстави позову.

Проте, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має пересвідчитися, що між сторонами дійсно виник спір.

Позивачка у позовній заяві не вказує про те, що між сторонами уже вирішено спір про поділ майна подружжя, а також не просить призначити судову почеркознавчу експертизу для спростування належності їй підпису на заяві - згоді від 21.03.2017.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відтак ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційніскарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 20.06.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук