Провадження № 2/752/3297/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за яким просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначають, що їм на праві власності належить вказана квартира. Відповідач перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , який розірвано рішенням суду від 16.08.2011р. У вересні 2012р. відповідач добровільно виїхав з квартири на інше постійне місце проживання і вивіз усі свої речі, з того часу у квартирі більше не жив, комунальні платежі не сплачував, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. Адресу нового місця проживання не повідомляв. Перешкод у користуванні жилим приміщенням позивачі відповідачу не чинили.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.08.2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання.

01.12.2021р. в судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про час та місце розгляду повідомлялись належним чином, з огляду на що розгляд справи було відкладено.

20.04.2022р. позивачі не з`явились. Від них надійшли заяви, за якими вони просять розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_5 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шо підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 03.02.2003р., виданого Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням від 03.02.2003р. №27281.

У квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_4 , проте він у ній не проживає з вересня 2012р., про що свідчать позивачі та підтверджує Акт-довідка №567 від 22.11.2019р., Акт-довідка №29 від 15.07.2021р.

Відповідач перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 , який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16.08.2011р.

Реєстрація відповідача створює для позивачів перешкоди в користуванні житлом та позбавляє права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Так, частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в статті 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Тобто проживання членів сім`ї в житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

У разі виникнення спірної ситуації, що стосується власника та осіб, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 Цивільного кодексу України.

Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Також згідно з частиною першою статті 71 Житлового кодексу Української РСР жиле приміщення за тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається протягом шести місяців.

Одночасно стаття 72 Житлового кодексу Української РСР визначає порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною першою статті 317 ЦК України.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині другій статті 321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надав роз`яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

У відповідності з приписами частини другої статті 405 Цивільного кодексу України особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Як встановлено судом, відповідач у добровільному порядку не знявся з реєстрації місця проживання, як передбачено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», квартирою не користується без поважних причин протягом тривалого часу, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивачів.

Крім того, як вбачається з довідки Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 10.08.2021р. №11207/125147/2021 ОСОБА_4 до Голосіївського управління поліції із заявами та повідомленнями щодо перешкоджання в користуванні квартирою АДРЕСА_1 не звертався.

З огляду на те, що обставини, на які посилаються позивачі, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір підлягає до розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

3. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 302,67 (триста дві грн. 67 коп.) грн.

4. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 302,67 (триста дві грн. 67 коп.) грн.

5. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 302,67 (триста дві грн. 67 коп.) грн.

6. Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 815,00 (одна тисяча вісімсот п`ятнадцять грн. 00 коп.) грн.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивачі:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач:

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя І.О. Ольшевська