Постанова

Іменем України

22 червня 2022 року

м. Київ

справа № 466/3744/16-ц

провадження № 61-14788св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач -Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»,

третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Вишинська Ольга Мар`янівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» на рішення Шевченківського районного суду

м. Львова від 05 грудня 2018 року у складі судді Свірідова В. В. та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ «Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про визнання недійсним договору іпотеки.

Позов мотивований тим, що 05 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», яке перейменоване у ПАТ «ВТБ Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8/1700/511, за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв грошові кошти у сумі 124 837,00 доларів США зі строком повернення до 05 лютого 2026 року та сплатою відсотків у розмірі 12,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору між позивачем та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір від

05 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М., зареєстрований в реєстрі за № 280.

Згідно п.п. 1.3. іпотечного договору, реєстровий № 282, предметом іпотеки виступає квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1

05 лютого 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М. накладено заборону відчуження предмету іпотеки, зареєстровану в реєстрі за № 281. Одночасно внесено реєстраційний запис у державний реєстр іпотек (реєстраційний номер 6528958 контрольна сума Г96БГ34ГОА), що підтверджується витягом про реєстрацію у державному реєстрі іпотек №16819636, та внесено реєстраційний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 6528924 контрольна сума ЗВА8Г8В3ВЕ), що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 16819538.

Підпунктом 3.2. іпотечного договору передбачено, що іпотекодавець має право включно на підставі письмової згоди Іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт предмета іпотеки, відчужувати предмет іпотеки, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, оперативне управління, в користування, в спільну діяльність, реєструвати будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки або вчиняти інші дії, наслідком яких є зміна правового статусу предмета іпотеки.

Заборгованість позичальника перед банком по кредитному договору не погашена. Через невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору банк звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовною заявою про стягнення заборгованості. 01 листопада 2010 року Личаківським районним судом м. Львова ухвалено рішення про задоволення позовних вимог банку в повному обсязі.

Однак, незважаючи на вказані обставини (обтяження квартири іпотекою, заборона відчуження та відсутність згоди банку як іпотекодавця) 16 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Форум», який перейменований у ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М., зареєстрований в реєстрі за № 4054, всупереч наявного іпотечного договору, укладеного між банком та ОСОБА_1 . Предметом цього договору іпотеки є та ж квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 порушивши вимоги пункту 3.2. іпотечного договору та вимоги статті 9 Закону України «Про іпотеку» уклала іпотечний договір від 16 вересня

2008 року зазначеного нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці позивача. Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу здійснено зняття заборони відчуження предмету іпотеки, вилучено запис з ЄРЗВОНМ та Державного реєстру іпотек на підставі підроблених документів: листа ВАТ «ВТБ Банк» від 12 вересня 2008 року за №132/1700.06-08-02, заяви про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 12 вересня 2008 року за

№134/1700.06-08-02 та повідомлення про виключення запису з державного реєстру іпотек від 12 вересня 2008 року за №133/1700.06-08-02.

Позивач не звертався до нотаріуса із жодними листами та заявами про виключення записів і не повідомляв про виконання основного зобов`язання та припинення іпотеки.

Зазначені факти підтверджуються тим, що 29 червня 2010 року прокурором Галицького району м. Львова Заліско О. І. порушено кримінальну справу за фактом вчинення службовими особами Львівської філії ВАТ «ВТБ Банк» злочинів, передбачених статтями 364, 366 КК України. 04 липня 2011 року слідчим прокуратури Галицького району м. Львова Іванків Б. Б. перекваліфіковано порушення кримінальної справи № 181-0282 за фактом вчинення службовими Львівської філії ВАТ «ВТБ Банк» злочинів, передбачених частиною другою статті 364, частиною другою статті 366 КК України на частину першу статті 358, частину четверту статті 190 КК України та порушено кримінальну справу за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів ЛФ ВАТ «ВТБ Банк» та заволодіння майном ЛФ ВАТ «ВТБ Банк» шляхом обману. В ході розслідування зазначеної кримінальної справи було проведено судово-почеркознавчу експертизу, де згідно висновку № 264 від 23 грудня 2010 року встановлено, що в підписах від імені ОСОБА_2 у зазначених документах встановлена технічна підробка з наслідуванням підпису ОСОБА_2 , а також три відтиски круглої печатки, які наявні на трьох документах, нанесені не круглою печаткою ЛФ ВАТ «ВТБ, а нанесені за допомогою рельєфного мастичного кліше.

Зазначене беззаперечно свідчить, що всі обтяження (іпотека, заборона відчуження) були зняті на підставі підроблених документів.

Відтак оспорюваний договір іпотеки порушує права позивача, оскільки банк позбавлений можливості задовольнити свої вимоги за кредитним договором

№ 8/1700/511 від 05 лютого 2008 року за рахунок майна, переданого в іпотеку.

Станом на 05 лютого 2016 року заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем по кредитному договору №8/1700/511 від 05 лютого 2008 року залишається не погашеною та становить 210 611,69 доларів США.

З урахуванням наведеного просив визнати недійсним з моменту укладення Іпотечний договір, укладений 16 вересня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М., зареєстрований за № 4054, квартири

АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року,позов задоволено. Визнано недійсним з моменту укладення іпотечний договір, укладений 16 вересня 2008 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М., зареєстрований за № 4054, квартири

АДРЕСА_1 . Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1 , ПАТ «Банк Форум» на користь ПАТ«ВТБ Банк» судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Позичальниця ОСОБА_1 , достеменно знаючи про відсутність припинення іпотеки за первинним договором іпотеки, укладеним з ПАТ «ВТБ «Банк», передаючи його у наступну іпотеку ПАТ «Банк «Форум», діяла очевидно недобросовісно, адже згоди на передачу майна в наступну іпотеку первинний іпотекодержатель не надав, а запис про припинення обтяження за первинною іпотекою вчинений незаконно, без достатніх для цього правових підстав, що підтверджено в ході розслідування кримінальної справи за даним фактом. При цьому, зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ «Банк» та ОСОБА_1 не виконано, відтак воно не припинилося, його виконання забезпечено діючою іпотекою.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо недійсності оспорюваного договору відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» і також вказав, що у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1685цс16 зроблено висновок, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що за відсутності відповідних записів про обтяження в реєстрі, на момент укладення оспорюваного договору іпотеки з ПАТ «Банк «Форум», він є добросовісним іпотекодержателем, адже такий не зобов`язаний перевіряти виконання боржником своїх зобов`язань за іншими кредитним договором, апеляційний суд відхилив з огляду на фактичні обставини цієї справи, а також очевидну недобросовісність дій іпотекодавця.

Також не заслуговують на уваги доводи про те, що ПАТ «Банк «Форум» не може втратити предмет забезпечувального зобов`язання, адже позичальниці

ОСОБА_1 має перед ним невиконані кредитні зобов`язання, оскільки наступна іпотека, оскарження якої є предметом позову, виникла з порушенням вимог закону, відтак є недійсною. Визнання недійсним договору іпотеки не позбавляє апелянта в інший спосіб захисти свої права, які випливають з порушення ОСОБА_1 кредитних зобов`язань перед цим банком. Позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту своїх прав.

Щодо доводів скарги про несвоєчасність звернення до суду з вказаним позовом, колегія суддів виходила з того, що належний відповідач в суді першої інстанції про застосування наслідків, передбачених частиною четвертою статті 267 ЦК України, до моменту ухвалення рішення не заявляв.

Аргументи учасників справи

У серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»), як правонаступник ПАТ «Банк «Форум» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не встановили обставин справи, зробивши свій висновок виключно на підставі факту наявності відкритого кримінального провадження та результатів експертизи, проведеної в його межах та не застосував до спірних правовідносин положення законодавства, які підлягали застосуванню. На момент укладення оспорюваного договору іпотеки жодних записів про те, що квартира АДРЕСА_1 вже є предметом іпотеки та передана в забезпечення виконання зобов`язань ВАТ «ВТБ Банк», не було. Саме тому ПАТ «Банк Форум», як добросовісний іпотекодержатель, поклавшись на дані реєстру іпотек та будучи переконаним у відсутності будь-яких зареєстрованих обтяжень на квартиру, уклав договір іпотеки із ОСОБА_1 з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором на суму 85 000 доларів США. Укладаючи указаний договір іпотеки ПАТ «Банк Форум» не був зобов`язаний перевіряти факт наявності невиконаних зобов`язань ОСОБА_1 перед іншими кредиторами, в тому числі і ВАТ «ВТБ Банк». Тим більше, що така інформація взагалі відноситься до банківської таємниці відповідно до статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Уповноважені особи ПАТ «Банк Форум» ані під час укладення договору іпотеки, ані після його укладення не тільки не були зобов`язані перевіряти правомірність або протиправність вилучення будь-яких обтяжень, в тому числі і запису про іпотеку, який був зареєстрований за іпотечним договором, укладеним між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 , але й об`єктивно не мали такої можливості, адже окрім реєстру речових прав на нерухоме майно, жоден інший реєстр відомостей про іпотеку не містить.

Внаслідок того, що ВАТ «ВТБ Банк», як іпотекодержатель нерухомого майна, не звернув вчасно уваги на вилучення власного ж запису про іпотеку з реєстру на підставі підроблених його ж працівниками документів, про наявність яких уповноважені особи ВАТ «ВТБ «Банк» знали з 2010 року (дата проведення експертизи), вони вирішили захистити свої права та інтереси шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним договору іпотеки, що був укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 .

Суди попередніх інстанцій формально підійшли до розгляду справи, не звернувши уваги на те, що ВАТ «ВТБ Банк» обрало неналежний спосіб захисту власних прав та інтересів у вигляді пред`явлення позову про визнання недійсним договору іпотеки, що був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форум». Внаслідок визнання недійсним договору іпотеки, порушуються права ПАТ «Банк Форум» та його правонаступника.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на доводи апеляційної скарги в частині того, що ВАТ «ВТБ Банк» не обмежено в праві пред`явити цивільний позов в межах кримінального провадження про відшкодування шкоди, завданої злочином. В такому разі права ПАТ «Банк Форум» або його правонаступника не будуть порушеними, а порушені права ВАТ «ВТБ Банк» будуть захищені в межах кримінального провадження за рахунок винних в цьому осіб в передбачений законом спосіб.

Добросовісний іпотекодержатель не повинні нести тягар несприятливих наслідків у вигляді втрати прав іпотекодержателя за підробку документів працівниками ВАТ «ВТБ Банк» чи недбальство керівних органів ВАТ «ВТБ Банк», який в свою чергу взагалі не є стороною оспорюваного правочину. У випадку, якщо рішення судів попередніх інстанцій не будуть скасовані за результатами розгляду цієї касаційної скарги, то зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором перед ПАТ «Банк Форум» залишаться незабезпеченими. Це в свою чергу призведе до фактичної втрати 85 000 доларів США, які надав ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 в кредит, оскільки вона свої зобов`язання належним чином не виконує. Суди попередніх інстанцій не врахували, що захист прав та інтересів ВАТ «ВТБ Банк» в цьому випадку неможливо здійснити за рахунок порушення прав ПАТ «Банк Форум» або його правонаступника - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», як добросовісного іпотекодержателя нерухомого майна.

ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» подало до Верховного Суду заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути у разі задоволення касаційної скарги фактично понесені витрати ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на професійну правничу допомогу на підставі доказів, які будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У касаційній скарзі та в поданій заяві вказано, що орієнтовний розрахунок судових витрат становить від 10 000 грн до 16 000 грн.

Рух справи, межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави передбачені пунктом 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд першої та апеляційної інстанції в оскаржених судових рішеннях порушив норми процесуального права та застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 травня

2018 року у справі № 449/1154/14).

Ухвалою Верховного Суду від 30 травня 2022 року замінено сторону у справі з ПАТ «Банк Форум»на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини

Суди встановили, що 05 лютого 2008 року між ВАТ ВТБ Банк, яке перейменоване у ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 8/1700/511, за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв грошові кошти у сумі

124 837,00 доларів США зі строком повернення до 05 лютого 2026 року та сплатою відсотків у розмірі 12,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору його сторонами укладено іпотечний договір від 05 лютого 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М., зареєстрований в реєстрі за № 280, предметом іпотеки за яким виступала квартира АДРЕСА_1 .

У цей же день приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М. накладено заборону відчуження предмету іпотеки, зареєстровану в реєстрі за № 281. Одночасно внесено реєстраційний запис у державний реєстр іпотек (реєстраційний номер 6528958 контрольна сума Г96БГ34ГОА) та внесено реєстраційний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 6528924 контрольна сума ЗВА8Г8В3ВЕ).

Відповідно до п.п. 3.2. Іпотечного договору іпотекодавець має право виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя зводити, знищувати стіни, здійснювати перебудову, проводити капітальний ремонт предмета іпотеки, відчужувати предмет іпотеки, передавати іншим особам в наступну іпотеку, в оренду/лізинг, оперативне управління, в користування, в спільну діяльність, реєструвати будь-яких осіб за адресою предмета іпотеки або вчиняти інші дії, наслідком яких є зміна правового статусу предмета іпотеки.

Через невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01 листопада 2010 року з позичальника стягнуто заборгованість за кредитним договором, яке не виконано.

16 вересня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О. М., зареєстрований в реєстрі за № 4054, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 . Договір іпотеки укладено для забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № 0056/08/6.10-ZNv, укладеним між нею та АКБ «Форум» 16 вересня 2008 року, за яким сума кредиту становить 85 000,00 доларів США.

При цьому приватним нотаріусом здійснено зняття заборони відчуження предмету іпотеки (квартира АДРЕСА_1 ), вилучено запис з ЄРЗВОНМ та Державного реєстру іпотек, на підставі таких документів: листа ВАТ «ВТБ Банк» від 12 вересня 2008 року за

№132/1700.06-08-02, заяви про вилучення обтяження об`єкта нерухомого майна від 12 вересня 2008 року за №134/1700.06-08-02 та повідомлення про виключення запису з державного реєстру іпотек від 12 вересня 2008 року за

№133/1700.06-08-02.

29 червня 2010 року прокурором Галицького району м. Львова Заліско О. І. порушено кримінальну справу за фактом вчинення службовими особами Львівської філії ВАТ «ВТБ Банк» злочинів, передбачених частиною другою статті 364, частиною другою статті 366 КК України. 04 липня 2011 року слідчим прокуратури Галицького району м. Львова Іванків Б.Б. перекваліфіковано кримінальну справу № 181-0282 на частину першу статті 358, частину четверту статті 190 КК Українита порушено кримінальну справу за фактом підроблення невстановленими особами офіційних документів ЛФ ВАТ «ВТБ Банк» та заволодіння майном ЛФ ВАТ «ВТБ Банк» шляхом обману, за ознаками злочинів передбачених частиною першою статті 358, частиною четвертою статті 190 КК України. В ході розслідування зазначеної кримінальної справи проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої № 264 від 23 грудня 2010 року встановлено, що в підписах від імені ОСОБА_2 у зазначених документах (лист, заява та повідомлення від 12 вересня 2008 року) встановлена технічна підробка з наслідуванням підпису ОСОБА_2 , а також три відтиски круглої печатки, які наявні на трьох документах, нанесені не круглою печаткою ЛФ ВАТ «ВТБ, а за допомогою рельєфного мастичного кліше.

Позиція Верховного Суду

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2022 року в справі № 753/16439/16-ц (провадження № 61-8346св21) вказано, що «правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 ЗаконуУкраїни «Про іпотеку»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі

№ 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі

№ 501/1703/16-ц (провадження № 14-138цс19) вказано, що «згідно з частиною третьою статті 9 Закону № 898-ІV іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону № 898-ІV). У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна на момент укладення договору згоди на передачу в оренду предмета іпотеки. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право (частина 1, пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України). За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що договір оренди № 7 від 31 січня 2015 року є недійсним, оскільки його недійсність встановлена законом, та відповідно до положень статті 215 ЦК України - нікчемним».

ОСОБА_3 оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції як особа, яка не брала участі у цій справі, з мотивів вирішення судом прав, які виникли внаслідок укладення договорів купівлі-продажу квартири від 06 травня 2016 року серії НАС № 783104 та договору іпотеки від 07 вересня 2016 року. Проте указані правочини є недійсними за законом, а отже, у ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , жодні права на спірне майно - предмет іпотеки (квартиру АДРЕСА_1 ), не виникли»».

У справі, що переглядається:

суди встановили, що оспорюваний договір іпотеки укладено ПАТ «Банк «Форум» 16 вересня 2008 року, на момент укладення цього договору іпотеки була чинна іпотека за первинним договором іпотеки, укладеним з ПАТ «ВТБ «Банк», зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВТБ «Банк» та ОСОБА_1 , не було виконано, згоди на передачу майна в наступну іпотеку первинний іпотекодержатель не надав;

позивач та суди попередніх інстанцій не врахували, що договір іпотеки, укладений з таким порушенням, є нікчемним в силу частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку», а тому помилковим є висновки судів про визнання його недійсним;

за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

За таких обставин суди зробили помилковий висновок про задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 лютого 2022 року в справі № 753/16439/16-ц (провадження № 61-8346св21), дають підстави для висновку, що судові рішення ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати відповідача на сплату судового збору у розмірі 2 067 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та перегляд справи у суді касаційної інстанції у розмірі 2 756 грн підлягають стягненню з ПАТ «ВТБ «Банк» на користь ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Оскільки ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» зроблена заява про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, колегія суддів зазначає, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВТБ «Банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» 4 823 грн судових витрат на сплату судового збору.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2018 року та постанова Львівського апеляційного суду від 05 серпня 2021 року втрачають законну силу і подальшому виконанню не підлягають.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук