Справа № 210/6002/21
Провадження № 2/210/376/22
У Х В А Л А

іменем України

"20" червня 2022 р. Дзержинського районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Літвіненко Н.А., за участі секретаря судового засідання Таранущенко В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області завдану моральну шкоду в розмірі 240 000,00 грн..

Ухвалою від 21.10.2021 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, отримавши копію позовної заяви та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву про стягнення моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 21.10.2021 р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2001 року в задоволені позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.10.2002р. рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.06.2001р. скасоване, та ухвалено нове, яким стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду на користь ОСОБА_1 в рахунок моральної шкоди 3000 грн.

На виконання рішення суду відділенням Фонду винесено постанову № 0407/9238/9238/48 від 12.08.2014р. про призначення ОСОБА_1 грошової суми за моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка відповідно була йому сплачена.

Крім того, разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача було подано клопотанням про закриття провадження у справі у зв`язку з зазначеними вище обставинами.

Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступних висновків..

Пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Аналіз змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови збігаються за складом учасників цивільної справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, якими обґрунтовано звернення до суду. Нетотожність хоча б однієї із цих складових не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У процесуальному законодавстві закріплена конструкція позовного провадження як певна процедура розгляду і вирішення цивільних справ зі спорів про право цивільне.

Позовному провадженню притаманна позовна форма як модельна, узагальнююча конструкція процедури позовного провадження. Для неї характерні такі ознаки, як наявність матеріально-правової вимоги, яка випливає із порушеного або оспорюваного права сторони і яка підлягає в силу закону розгляду в певному порядку, встановленому законом; наявність спору про суб`єктивне право; наявність двох сторін із протилежними інтересами, які наділені законом певними правомочностями щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів у суді.

Цивільні процесуальні правовідносини персоніфікують учасників цивільного судочинства, визначають їхні права і обов`язки відповідно до процесуальних функцій і гарантії забезпечення справедливого судочинства.

Отже, провадження цивільного процесу - це специфічна модель розгляду цивільної справи, що відбиває предметну характеристику цивільного судочинства з точки зору матеріально-правової природи справ, що розглядаються, специфіку доказування фактів як юридико-фактологічної основи справи та результатів розгляду справи, які відбиваються у процесуальних актах - певного роду документах.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права.

Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин.

Вказана правова позиція зазначена Верховним Судом в постанові від 01 червня 2022 року у справі № 688/2507/16 (провадження № 61-3428св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Так, ОСОБА_1 звернувся в жовтні 2021 року до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я із Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області .

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, а саме копії рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 липня 2002 року згідно якого в задоволені позову ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.10.2002р. рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10.06.2001р. скасоване, та ухвалено нове, яким стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду на користь ОСОБА_1 в рахунок моральної шкоди 3000 грн.

На виконання рішення суду відділенням Фонду винесено постанову № 0407/9238/9238/48 від 12.08.2014р. про призначення ОСОБА_1 грошової суми за моральну шкоду в розмірі 3000 грн., яка відповідно була йому сплачена.

Таким чином, встановивши, що спірні правовідносини в цій справі є тотожними з правовідносинами у справі № 2-418/2002, рішення в якій від 10 липня 2002 року ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав, яке набрало законної сили, та виплачено позивачеві суму моральної шкоди, суд вважає необхідним закрити провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити позивачу наслідки закриття провадження у справі, передбачені частиною другою статті 256 ЦПК України, згідно якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст.255,260,353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко