РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинському Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надрабанк», про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулися до суду із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надрабанк», про визнання недійсним Договір №GL48N718070-blank, про відступлення права вимоги, укладеного 05.08.2020 р. між ПАТ «КБ Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», та Договір №GL48N718070-blank, про відступлення права вимоги, укладеного 18.12.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмет», про відступлення прав вимог, в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №558/06-Ф від 17.07.2006, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра».

Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором «558/06-Ф від 17.07.2006 р., укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

17 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №558/06-Ф. Згідно договору, було видано кредит в сумі 48000 доларів США, що еквівалентно 242 400 грн., на придбання автотранспортного засобу. 30.06.2009 р. укладено Додаткову угоду до зазначеного кредиту. Згідно п.1.1.1. Додаткової угоди, кредит надавався терміном до 18 липня 2012 року.

Позичальником кредит частково було сплачено в сумі 171 986 грн. Однак, 07.05.2013 р. ПАТ КБ «Надра» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, який задоволено 22.11.2013 р. Суд ухвалив стягнути солідарно заборгованість з позичальника ОСОБА_1 та поручителів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в розмірі 462 394, 46 грн. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 18.12.2015 року ухвалено нове рішення, яким в частині задоволення вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відмовлено. В частині стягнення боргу з ОСОБА_1 в сумі 462 393, 46 грн. на користь ПАТ «КБ «Надра» , - залишено без змін.

Останній платіж Позичальником по сплаті кредиту проведено 14.03.2017 р. в сумі 201 436, 98 грн. Таким чином позичальником було сплачено банку 171 986 грн., а також 201 436,98 грн., а в сумі 373 422, 98 грн., що підтверджується банківськими квитанціями та платіжними дорученнями.

Однак 05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія» Дніпрофіннсгруп» укладено Договір №GL48N718070-blank, на підставі якого було відступлено правовимоги в частині за кредитним договором №558/06-Ф від 17.07.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

В свою чергу, 18.12.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмет» було укладено Договір №GL48N718070-blank-04 про відступлення права вимоги, на підставі якого було відступлено право вимоги за вищевказаним кредитним договором.

Так, на думку позивача, Договір №GL48N718070-blank і Договір №GL48N718070-blank-04 в частині відступлення прав вимог за кредитним договором №558/06-Ф від 17.07.2006 р., укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», укладені зі спливом позовної давності.

Зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Крім того, кредитний договір про відступлення права вимоги ставить споживача у важке становище.

Більше того позичальник отримав кредит у розмірі 242 400 грн, проте, сплатив 373 422,98 грн. Станом на зараз, ПАТ КБ «Надра» та його правонаступник вимагають від позичальника ще 1926 091, 26 грн.

На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.

02 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив від Фонду гарантування вкладів фізичних осбі, в якому представник останніх просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого з підстав викладених в письмовому відзиві.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про слухання справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задоволити.

В судове засідання представник відповідача ТзОВ «Брайт Інвестмент» не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов на адресу суду не поступило.

В судове засідання представник ТзОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов на адресу суду не поступило.

В судове засідання представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надра» не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Однак, в матеріалах справи наявний відзив.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе за розглянути справу без участі сторін за наявних у матеріалах справи доказів.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України,передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів.

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний Банк Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фзичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Комерційний Банк Надра», згідно з яким 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний Банк Надра», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ Надра».

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноважених осіб Фонду має право здійснювати відчуження активів та/або зобовязань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом.

Так, до ліквідації маси банку включаєтьсч нерухоме та рухоме майно.

Судом встановлено, що 17 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір №558/06-Ф. Згідно договору, було видано кредит в сумі 48000 доларів США, що еквівалентно 242 400 грн., на придбання автотранспортного засобу. 30.06.2009 р. укладено Додаткову угоду до зазначеного кредиту. Згідно п.1.1.1. Додаткової угоди, кредит надавався терміном до 18 липня 2012 року.

05.08.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія» Дніпрофіннсгруп» укладено Договір №GL48N718070-blank, на підставі якого було відступлено правовимоги в частині за кредитним договором №558/06-Ф від 17.07.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра».

18.12.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмет» було укладено Договір №GL48N718070-blank-04 про відступлення права вимоги, на підставі якого було відступлено право вимог за вищевказаним кредитним договором.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, суд погоджується із твердженням відповідача про те, що строки позовної давності жодним чином не впливають на укладення такого правочину, як відступлення прав вимоги, оскільки є заміна кредитора.

Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 17.07.2020 за своїм змістом є договором купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого застосовується як положення ст.ст. 632, 655, 656 ЦПК України так і ст.ст. 512-519 ЦК України.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до вимог ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1079 ЦК України, клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Так, позивач посилається на позовну давність щодо укладення оскаржуваних договорів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Однак, суд звертає увагу на те, що строки позовної давності жодним чином не впливають на укладення такого правочину, як відступлення прав вимоги.

Щодо твердження позивача про оплату боргу в сумі 373 422,98 грн. проте, ПАТ КБ «Надра» та його правонаступник вимагають від позичальника ще 1926 091, 26 грн., то суд зазначає про те, що предметом спору не є стягнення коштів, а тому не бере ці твердження до уваги.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для визнання протиправних договорів про відступлення права вимог, а тому і не тягне за собою припинення зобов`язання.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову, так як доводи, наведені позивачем не знайшли свого відображення, та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в позові, судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.12,13,79-84,89, 265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмет», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «КБ «Надрабанк», про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ванівський Ю.М.