справа № 521/1503/22
провадження № 2/521/2353/22
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Жезняк Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права на приватизацію квартири, -
До Малиновського районного суду міста Одеси звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» про визнання права на приватизацію квартири, посилаючись на те, що вони звернулись до відповідачів із заявами про приватизацію квартири АДРЕСА_1 , проте, відповідачами було відмовлено у приватизації даної квартири, оскільки вказаний житловий будинок, нібито, є ветхим та таким, що небезпечний для проживання людей.
Позивачі стверджують, що квартира АДРЕСА_1 та сам будинок, в якому розташована квартира не є ветхими та не є аварійними, придатні для проживання людей, а тому квартира може бути ними приватизована згідно до вимог діючого законодавства.
Позивачі зазначають, що вони мають право на приватизацію зазначеної квартири, оскільки між ними та Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради укладений договір найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси, відповідно до умов якого ОСОБА_1 (наймач) та члени його сім`ї мають право приватизувати займане житло відповідно до законодавства.
Позивачі в судове засідання не з`явились, їх представник подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 31.12.1982 року Бюро обміну житловими приміщеннями Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів видало ОСОБА_1 ордер №045541 про те, що він має право вселення в порядку обміну з громадянкою ОСОБА_3 на житлову площу в АДРЕСА_2 , яка складається з двох кімнат площею 24,0 кв.м.
Згідно виписки з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів №1100 від 18.12.1987 року, громадянину ОСОБА_1 (склад сім`ї - 4 особи), який проживає в квартирі АДРЕСА_3 .
В даному рішенні зазначено, що квартиру АДРЕСА_4 списано з балансу житлової площі (квартира ветха на підставі рішення РВК №977 від 20.12.1985 року).
Відповідно до відомостей Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 14.01.2020 року №Г5-1024-ф/л, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 з 26.01.1983 року, ОСОБА_4 з 16.09.1983 року, ОСОБА_5 з 21.04.1999 року та ОСОБА_6 з 04.09.1996 року.
Як вбачається з технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Міське агентство з приватизації житла» 03.02.2020 року, вказана квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 24,8 кв.м. та загальною площею 61,9 кв.м.
Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №272/01-06 від 13.08.2020 року (п.2.2.) вирішено вважати квартиру АДРЕСА_1 провулку самостійною, двокімнатною загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м, що підтверджується відповідним витягом.
29.10.2020 року між Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради та ОСОБА_1 укладено договір найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси.
Відповідно до п.1.1. вказаного договору, наймодавець (МРА ОМР) надає наймачу ( ОСОБА_6 ) та членам його сімї: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , донька ОСОБА_2 у безстрокове користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 24,8 кв.м., загальною площею 61,9 кв.м.
Згідно до п.2.2.7 Договору найму від 29.10.2020 року, ОСОБА_6 (наймач) має право приватизувати займане житло відповідно до законодавства.
09.12.2020 року ОСОБА_2 звернулась до Департаменту міського господарства Одеської міської ради із заявою про приватизацію житла квартири АДРЕСА_1 .
06.01.2021 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради надана відповідь на вказану заяву №В-2672, відповідно до якої, ОСОБА_2 запропоновано звернутись до КП «Міське агентство з питань приватизації житла», як до належного розпорядника інформації, в якому знаходиться архів документів щодо приватизації житла.
15.01.2021 року ОСОБА_2 звернулась до КП «Міське агентство з приватизації житла» із заявою про прийняття документів на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
27.01.2021 року КП «Міське агентство з питань приватизації житла» надана відповідь на вказану заяву №15-В/01-07, відповідно до якої, по наявній інформації, житловий будинок АДРЕСА_5 значиться в списках ветхих, відповідно до рішень виконавчого комітету №620 від 21.05.1993 року; №1432 від 18.10.1991 року; №366 від 06.05.1988 року. З огляду на це, тільки орган приватизації, яким є Департамент міського господарства Одеської міської ради, має право приймати рішення щодо передачі у приватну власність квартири АДРЕСА_1 . Заява ОСОБА_2 була перенаправлена до Департаменту міського господарства Одеської міської ради на розгляд та вирішення питання по суті.
Згідно відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради №В136 від 05.02.2021 року, ОСОБА_2 повідомлено про те, що Департамент не може передавати у приватну власність громадян житлові приміщення, які непридатні для безпечного проживання людей і використовуються виключно для тимчасового проживання.
На виконання ухвали суду від 21.02.2022 року КП «Міське агентство з приватизації житла» 11.04.2022 року за вихідним №54/0113 повідомило суд, що згідно комп`ютерної бази встановлено, що в будинку АДРЕСА_5 приватизовано шість квартир, а саме: №1 (приватизована 01.04.1996 року), №2 (приватизована 30.07.1997 року), №6 (приватизована 22.12.2004 року), №8 (приватизована 30.08.2016 року), №11 (приватизована 01.07.2008 року), №14 (приватизована 23.08.2001 року).
У висновку №669 судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі від 10.02.2022 року, виготовленого на замовлення представника позивачів, зазначено, що квартира АДРЕСА_1 , зокрема, та частина будинку, в якій вона розташовується в цілому, знаходяться в задовільному технічному стані, зі ступенем фізичного зношення 21% та 31% відповідно. Частина житлового будинку АДРЕСА_5 , в якій розташована квартира АДРЕСА_6 , та безпосередньо сама квартира АДРЕСА_6 в аварійному або ветхому технічному стані не знаходяться.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з відповіді Департаменту міського господарства Одеської міської ради №В-136 від 05.02.2021 року, висновок про непридатність для проживання квартири АДРЕСА_1 зроблений Департаментом на підставі виписки з рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради народних депутатів від 18.12.1987 року №1100 «Про тимчасове використання вільних житлових приміщень у ветхих та непридатних для проживання будинках, а також будинках, які підлягають знесенню у зв`язку з реконструкцією».
Проте, суд вважає такий висновок безпідставним та необґрунтованим, оскільки в даному рішенні зазначено, що квартиру АДРЕСА_4 списано з балансу житлової площі (квартира ветха на підставі рішення РВК №977 від 20.12.1985 року). Проте, позивачі по справі звертались до Департаменту міського господарства із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_6 , яка не визнавалась ветхою, а не квартири АДРЕСА_7 . Більш того, даним рішенням не визнано ветхим сам житловий будинок, в якому розташовані квартири.
При цьому, висновком експерта від 10.02.2022 року №669 судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 , яка розташована в цьому будинку не є ветхими та не є аварійними.
Факт перебування житлового будинку АДРЕСА_5 у належному технічному стані підтверджується також тим, що за період з 1996 року по 2016 рік у цьому ж будинку органом приватизації здійснювалася процедура приватизації шести квартир.
Відповідачами по справі не надано суду жодного належного та допустимого доказу, яким би підтверджувався факт того, що житловий будинок АДРЕСА_5 або квартира АДРЕСА_6 , яка розташована у цьому будинку, є ветхими або аварійними. Рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради про ветхий стан (аварійність) будинку, на які посилався відповідач КП «Міське агентство з приватизації житла» суду надані не були, а саме КП «Міське агентство з приватизації житла» підтвердило суду, що копії таких рішень у підприємства відсутні. За таких обставин суд визнає безпідставним посилання відповідача у своєму листі №15-В/0107 від 27.01.2021 року на такі рішення Виконавчого комітету ОМР, як на підтвердження факту ветхості чи аварійності житлового будинку.
У зв`язку з викладеним, відмова департаменту міського господарства Одеської міської ради у приватизації квартири АДРЕСА_1 є протиправною та безпідставною.
Враховуючи те, що в ході судового розгляду позивачами доведений, а відповідачами не спростований факт того, що житловий будинок АДРЕСА_2 не є ветхим та аварійним, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовної вимоги позивачів про встановлення факту, що має юридичне значення, про те що житловий будинок та квартира не є ветхими та не є аварійними.
Згідно до ч.ч.3-5 ст.9 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Преамбулою ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Частинами 1 та 2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що до об`єктів приватизації належать: квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Відповідно до ст.3 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.
Оскільки квартира АДРЕСА_1 використовується позивачами на умовах договору найму, є неприватизованою, не є ветхою та не є аварійною, то право позивачів на приватизацію вказаної квартири, визначене ст.9 ЖК УРСР, яке не визнається відповідачами, підлягає захисту шляхом встановлення факту того, що квартира та будинок не є ветхими та не є аварійними, а також шляхом визнання за позивачами права на приватизацію вказаної квартири.
Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно до ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов&apos;язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.
Відповідно до п.2.2.1. статуту КП «Міське агентство з приватизації житла», затвердженого рішенням Одеської міської ради №4462-V від 07.07.2009 року, предметом діяльності агентства є оформлення документів на приватизацію житлового фонду: підготовка і оформлення документів на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлові приміщення в гуртожитках, тощо.
Згідно до п.1.7. Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, затвердженим рішенням ОМР від 09.06.2021 року №295-VІІІ, департамент є уповноваженим органом із питань приватизації житлового фонду відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».
З вищевикладеного вбачається, що Департаментом міського господарства Одеської міської ради порушено гарантоване позивачам Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЖК України право на приватизацію найманої ними квартири, а тому таке право підлягає захисту судом.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду, ст.16, 315 ЦК України,», ст. ст. 10, 12, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, про те, що житловий будинок АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 , яка розташована в цьому будинку, не є ветхими та не є аварійними.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,9 кв.м., житловою площею 24,8 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.Михайлюк