Справа № 944/5265/21
Провадження №2/944/402/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яворові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, в якому просить зменшити розмів аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме визначити їх в розмірі 1/8 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування позову зазначає, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, він якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2012 року з нього на користь відповідачки присуджені аліменти на утримання доки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31 серпня 2012 року. Виконавчий лист перебуває на виконанні в Калуському МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. На час визначення попереднього розміру аліментів в нього була лише одна дитина його з відповідачкою дочка. Проте 20 жовтня 2012 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 , від якого у них народилося двоє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають з ним та перебувають на його утриманні. Крім того, у 2013 році в нього погіршився стан його здоров`я, зокрема, було виявлено остеохондроз поперекового відділу хребта (початкові дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, інтраспіальна протрузія диску). Через поганий стан здоров`я до даного часу він не зміг працевлаштуватися на постійну роботу, постійно перебивається тимчасовими заробітками. Все це в сукупності вплинуло на його матеріальний стан та призвело до його суттєвого погіршення. На даний час він сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 2948,25 грн на місяць, що є більшим за прожитковий мінімум для дитини віком понад шість років. Такий розмір аліментів на даний час для нього є непосильним, оскільки він надає утримання ще двом своїм дітям, а тому це призводить до боргів по аліментах, для погашення яких він постійно вимушений брати кредити (позики). Все це негативно впливає на матеріальний стан його нової сім`ї. Вважає, що його матеріальний стан є явно недостатнім, щоб сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, тому просить суд зменшити такий.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 13 жовтня 2021 року, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче провадження.

26 листопада 2021 року ОСОБА_3 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивач ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів щодо заявлених позовних вимог. Тимчасове погіршення здоров`я у 2013 році не є підставою вважати про поганий стан його здоров`я на даний час. Це не є також підставою вважати, що позивач не зміг влаштуватися на постійне місце роботи через вказані проблеми із здоров`ям. Копія трудової книжки не є доказом, що можливі роботодавці відмовляли позивачу у працевлаштуванні через його хворобу. Позивач також підтвердив, що мав тимчасові заробітки, а тому мав матеріальні доходи. Якщо позивач не хотів офіційно влаштуватися на роботу, то в цьому є тільки його вина. Можливо, позивач має тимчасові заробітки, які є досить високими, і він умисно ухиляється від сплати аліментів, заборгованість по яких має на даний час, а саме звернення до суду є способом уникнення від сплати заборгованості по аліментах. Крім того, в постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2973/20 вказало, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. У зв`язку з наведеним просить у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

20 січня 2022 року відповідачка повторно подала відзив, в якому зазначила, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження двох дітей у шлюбі з ОСОБА_5 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку із народженням дітей від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини (дітей) порівняно з іншими. Також з моменту перебування позивача на лікарняному у 2013 році минуло вісім років, відповідно, стан його здоров`я міг як покращитися, так і погіршитися. Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що діагноз, встановлений у 2013 році, підтверджується у 2021 чи 2022 роках та перешкоджає його працевлаштуванню. Також позивач не надав документів, які підтверджують витрати на проведення обстеження та лікування. Наявна в матеріалах справи копія трудової книжки позивача свідчить лише про його небажання офіційно працевлаштуватися. Протягом свого життя позивач офіційно працював протягом незначного періоду, офіційно не працює з 2001 року, тобто задовго до народження доньки ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його захворювання у 2013 році. Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували неможливість працевлаштування саме через незадовільний стан здоров`я чи з якихось інших причин. Такими доказами, зокрема, можуть бути письмові відмови від роботодавця, до яких позивач звертався для укладення трудового договору. Таким чином, твердження позивача про неможливість працевлаштування через стан здоров`я є таким, що не відповідає дійсності та має на меті введення суд в оману. Вказане також підтверджується наявними в матеріалах справи кредитними договорами та договорами страхування, в яких позивач зазначав свій розмір середньомісячної заробітної плати як 35000,00 грн. Наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України для виїзду кордон з відмітками про виїзд за межі України та повернення на територію України не може бути доказом неможливості працевлаштування позивача в Україні, у зв`язку із станом здоров`я. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, які підтверджують мету виїзду позивача за кордон на досить тривалий термін (робота, лікування), можна зробити висновок про наявність в нього значних коштів, які дозволяють, наприклад відпочинок за межами України. Крім того, додана позивачем копія договору кредиту не містить відомостей, що він укладався для отримання коштів саме для сплати аліментів. Мотивуючи свої позовні вимоги неможливість сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, внаслідок наявності на утриманні дітей від іншого шлюбу та іншими обставинами, позивач навмисно залишає поза увагою той факт, що крім сплати аліментів батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що включені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). На даний час вона несе витрати, пов`язані з розвитком дитини та її лікуванням. Розмір аліментів, які сплачує позивач, не покривають навіть невеликої частини витрат на утримання доньки та забезпечення її розвитку, а його зменшення суперечить інтересам дитини. Розмір аліментів, визначений рішенням суду від 01 жовтня 2012 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітніх дітей, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, та суперечить її інтересам, а тому в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Маліцький Д.В. позовні вимоги свого довірителя підтримав дав пояснення аналогічні позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково вказав, що якщо в особи є троє і більше дітей, максимальний розмір, який стягується на їх утримання, не може перевищувати половини доходу такої особи. Відповідно, якщо надалі стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), то це перевищуватиме максимальний розмір, а також порушуватиме права та інтереси інших двох дітей ОСОБА_2 від другого шлюбу. Також місячний розмір аліментів, який стягується на утримання доньки ОСОБА_4 , на даний час є більшим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому навіть в разі його зменшення судом буде достатнім для задоволення всіх потреб дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів не буде зменшено, а навіть збільшиться, оскільки рішенням суду такий визначений в розмірі не менше 30%, а позивач просить встановити не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також ОСОБА_2 , крім аліментів, постійно здійснює інші витрати на утримання доньки, зокрема, придбаває їй різні необхідні речі, однак не документує цих витрат і не зберігає доказів їх понесення. Щодо посилання відповідачки на факти несення нею додаткових витрат на утримання доньки, зазначив, що ці витрати не включаються до складу аліментів, а сплачуються окремо, однак відповідачка жодного разу не зверталась до позивача про компенсацію таких витрат чи їх частини, а якби зверталась, то позивач обов`язково б здійснював чи компенсував їй дані витрати.

Відповідаючи на запитання головуючого, представник позивача вказав таке. На даний час ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований. Йому невідомо, який на даний час прибуток (дохід) позивача. Майновий стан позивача суттєво змінився (погіршився) після ухвалення с судом рішення про стягнення з нього на утримання доньки ОСОБА_4 . Причинами погіршення майнового стану ОСОБА_2 є народження двох дітей в іншому шлюбі, як наслідок, збільшення витрат на утримання дітей. На майновий стан позивача також впливають хвороби, позики (кредити). Стан здоров`я позивача погіршився у 2013 році і з того часу не змінився.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позові вимоги заперечила, просила в позові відмовити, при винесенні рішення просила врахувати відзив на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що сторони у справі перебували зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2012 року було розірвано.

28 квітня 2021 року позивач змінив прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про зміну прізвища, виданого 28 квітня 2021 року Калуським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного сану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

За час шлюбу у сторін народилася доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є неповнолітньою.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2012 року вирішено стягувати з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 31 серпня 2021 року.

Аліменти на підставі судового рішення стягуються з відповідача в примусовому порядку, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах від 31 липня 2021 року, складеним державним виконавцем, та не заперечується сторонами.

Суд також встановив, що позивач вдруге зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 , за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася дочка ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 син ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_1 від 01 серпня 2013 року та серії НОМЕР_2 від 11 серпня 2015 року.

Згідно з довідкою, виданою Новицькою сільською радою Калуського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресо: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_5 , дочкою ОСОБА_6 , 2013 року народження, та сином ОСОБА_7 , 2015 року народження.

Відповідно до складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах станом на 31 липня 2021 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 було сплачено аліменти в розмірі 69056 коп 82 грн., заборгованість становила 48419 грн 07 коп.

Відповідно до висновку лікаря від 05 квітня 2013 року у ОСОБА_11 було виявлено початкові дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, інтраспіальна протрузія диску, у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні з 28 травня 2013 року до 12 квітня 2013 року, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 3167 від 12 квітня 2013 року.

02 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Р24.00110.003904487, 18 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування карткової лінії та страхування С-110-0 і договір кредиту та страхування № Р25.00110.008047877.

Також згідно з трудовою книжкою, оформленою на ім`я ОСОБА_11 , в ній містяться записи про два періоди роботи, а саме з 01 березня 2000 року до 19 квітня 2001 року опалювачем у Калинівській сільській раді Яворівського району Львівської області та з 12 червня 2001 року до 01 вересня 2001 року їздовим із доставки молока від населення ВАТ «Яворівський молочний завод».

Згідно із ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

За змістом ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. У свою чергу, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Водночас, на думку суду, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього двох дітей в іншому шлюбі, сама по собі не є безумовною та достатньою підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду на утримання дитини від попереднього шлюбу.

На думку суду, в даному випадку для вирішення питання про зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 , обов`язково слід встановити також реальний майновий стан позивача на даний час та, відповідно, його можливість чи об`єктивну неможливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Суд зазначає, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак в порушення зазначених вище вимог процесуального закону позивач ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не довів та не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу.

Більше того, суд наголошує на тому, що позивач та його представник взагалі не надали будь-яких відомостей щодо його матеріального стану, а саме довідок чи іншої інформації про його доходи як на даний час, так і за попередні роки, на підставі чого суд міг би встановити його реальний майновий стан та динаміку змін, зокрема, його погіршення (суттєвого зменшення доходів та/чи суттєве збільшення витрат), в такій мірі, що це об`єктивно перешкоджає йому сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у встановленому судом розмірі. Серед іншого, позивач не надав відомостей та доказів щодо витрат на утримання дітей він другого шлюбу, зокрема, яку частку його доходу становлять такі витрати, в тому числі для порівняння таких витрат із сумами аліментів, які він сплачує чи які йому нараховуються на утримання доньки від попереднього шлюбу ОСОБА_4 .

Такі дії позивача і його представника свідчать про неналежне користування ним своїми процесуальними правами та неналежне виконання процесуальних обов`язків, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

При цьому, суд додатково враховує, що в укладених 18 травня 2021 року з ПАТ «Ідея Банк» договорах про відкриття кредитної лінії, обслуговування карткової лінії та страхування С-110-0 і договір кредиту та страхування № Р25.00110.008047877, ОСОБА_2 вказував, що його середньомісячний дохід становить 35000,00 грн.

Отже, оскільки позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дітей від іншого шлюбу, а визначений зазначеним вище рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2012 року розмір аліментів, який стягується з стягувати з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , відповідає вимогам сімейного законодавства, його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, без підтвердження погіршення його матеріального становища, на переконання суду, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_4 та суперечитиме її інтересам.

Отже, матеріали справи не містять належних доказів матеріального становища позивача, які б свідчили про те, що він не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі, визначеному судом першої інстанції, а саме 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), що взагалі позбавляє суд можливості оцінити матеріальний стан позивача в контексті позовних вимог про зменшення розміру аліментів.

Також на переконання суду, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Щодо доводів представника позивача про те, що оскільки в ОСОБА_2 є троє неповнолітніх дітей, максимальний розмір, який стягується на їх утримання, не може перевищувати половини його доходу і якщо надалі стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), то це перевищуватиме максимальний розмір, а також порушуватиме права та інтереси інших двох дітей ОСОБА_2 від другого шлюбу, суд зазначає таке.

Стягнення аліментів на утримання трьох і більше дітей в розмірі половини доходу платника аліментів передбачено ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, згідно з якою той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі, зокрема, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а також п. 4 ч. 1 ст. 161 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі, зокрема, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, така величина аліментів передбачена для стягнення аліментів судовим наказом, тобто стягнення аліментів фактично в безспірному порядку, а також стосується саме стягнення аліментів на утримання дітей в судовому порядку.

Тобто такий розмір аліментів визначений як мінімальний гарантований для забезпечення належного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини і не може розцінюватися як обов`язкова і безумовна величина у випадку можливості сплачувати тим з батьків, який не проживає з дитиною, аліментів у більшому розмірі.

Крім того, у спірному випадку, з ОСОБА_2 аліменти на підставі рішення суду стягуються лише на утримання доньки ОСОБА_4 , а матеріальне утримання іншим двом дітям доньці ОСОБА_6 та сину ОСОБА_7 , які проживають разом ним, позивач надає в добровільному порядку, без судового рішення.

Також нормами Сімейного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України не встановлено обмеження щодо максимального розміру утримання, в тому числі у формі аліментів, яке батьки (один з батьків) повинен надавати кожній чи кільком своїм дітям, а встановлено лише мінімальні розміри аліментів.

А при визначенні конкретного розміру аліментів на кожну дитину враховується ряд обставин та факторів, які визначені, зокрема, ст. 182 Сімейного кодексу України (стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей чи утриманців, наявність, майна та майнових прав тощо).

При цьому, для визначення розміру аліментів, який батьки (один з батьків) повинен сплачувати на утримання конкретної дитини, в тому числі і для вирішення питання про зменшення їх розміру, як зазначено вище, обов`язково слід встановити матеріальних стан, зокрема, доходи платника аліментів.

Щодо доводів представника позивача про те, що місячний розмір аліментів, який стягується з позивача на утримання доньки ОСОБА_4 , на даний час є більшим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тому навіть в разі його зменшення судом буде достатнім для задоволення всіх потреб дитини, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Отже, відповідно до змісту наведеної норми, прожитковий мінімум як певна вартісна величина, яка виражається в грошовому розмірі, передбачає лише мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, які забезпечують функціонування організму дитини.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тобто пріоритетним є саме гармонійний розвиток дитини, який загалом неможливо забезпечити лише мінімальним набором продуктів харчування, непродовольчих товарів та послуг, а потребує значних зусиль і матеріальних витрат, зважаючи, в тому числі, і на постійне та суттєве подорожчання вартості практично всіх товарів і послуг, що є загальновідомим фактом.

Щодо доводів представника позивача про те, що ОСОБА_2 , крім аліментів, постійно здійснює інші витрати на утримання доньки, зокрема, придбаває їй різні необхідні речі, а також про те, що відповідачка жодного разу не зверталась до позивача про компенсацію додаткових витрат, які вона несе на утримання дитини, суд зазначає таке.

По-перше, позивач і його представник не надали жодних доказів понесення ОСОБА_2 будь-яких інших витрат на утримання доньки ОСОБА_4 , крім сплати ним присуджених судом аліментів.

По-друге, відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батьків, в ому числі й того, з кого присуджено стягнення аліментів.

Відповідно, позивач як батько неповнолітньої ОСОБА_4 зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, незалежно від того, чи відповідачка як мама дитини зверталась до нього з такими проханнями чи вимогам, в тому числі самостійно цікавитись наявністю відповідних потреб дитини та витрат на них.

Також, зважаючи на твердження позивача про те, що крім аліментів він постійно здійснює інші витрати на утримання доньки, доводи, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, а саме неможливість сплачувати аліменти в розмірі, встановленому рішенням суду (1/4 доходу), на думку суду, є незрозумілими, непослідовними та суперечливими.

Щодо доводів та посилань позивача і його представника на встановлений у 2013 році діагноз «Початкові дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, інтраспіальна протрузія диску», у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 28 травня 2013 року до 12 квітня 2013 року, суд зазначає, що позивач не надав будь-яких доказів стану його здоров`я на даний час як взагалі, так і з врахування можливості працевлаштування, тобто впливу стану здоров`я на майновий стан.

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не довів, що не може сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (1/4 частини його доходу), а тому у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 60, 76, 81, 88, 89, 141, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 09 червня 2022 року.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Б. Поворозник