Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/60/22
Провадження № 2/376/301/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2022 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 66,6 кв. м., житловою площею 37,9 кв. м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.06.2017 року № 238 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 03.06.2017 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 240.

У будинку АДРЕСА_1 з 13.07.2005 р. зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно довідки № 629 від 10.12.2021 року виданої Сквирською міською радою.

Однак, ОСОБА_2 , 22.08.1990 р. не проживає у даному будинку з 03.06.2017 року по теперішній час, не є членом її сім`ї, реєстрація відповідача в будинку порушує права позивача розпоряджатися своєю власністю, тому на підставі викладеного позивач просить суд:

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який знаходиться по АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати у розмірі 908 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик особи в судове засідання (а. с. 24), причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі вимог ст. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 66,6 кв. м., житловою площею 37,9 кв. м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.06.2017 року № 238 (а.с.8-11), та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, від 03.06.2017 р. реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 240 (а. с. 12).

У будинку АДРЕСА_1 з 13.07.2005 р. зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак з 03.06.2017 року по теперішній час не проживає у даному будинку, згідно довідки № 629 від 10.12.2021 року виданої Сквирською міською радою.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає та не з`являється у житловому будинку « АДРЕСА_1 з 03.06.2017 року. Без поважних причин. (а.с.26,27).

Однак, ОСОБА_2 , 22.08.1990 р. не проживає у даному будинку з 03.06.2017 року по теперішній час, не є членом її сім`ї, згідно довідки № 629 від 10.12.2021 року виданої Сквирською міською радою (а. с. 14), реєстрація відповідача в будинку порушує права позивачки розпоряджатися своєю власністю, тому вона звертається до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивачки як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , який не проживає в будинку з 03.06.2017 року, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає стягнути судовий збір на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 319, 391 ЦК України, ст. ст. 71,72, 150 ЖК Української РСР , ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім ) грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко