Справа № 446/1534/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормус Т.І.

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/1534/15-ц

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

відповідач ОСОБА_3 ;

представник відповідача ОСОБА_4 ;

треті особи: Кам`янка-Бузька державна

нотаріальна контора;

Приватний нотаріус

Щур Тарас Васильович;

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Тарас Васильович про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2015 позивач ОСОБА_1 звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати недійсним заповіт її батька ОСОБА_5 від 29.06.2006 та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, який йому належав.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що у зв`язку із захворюванням батька, прийомом ліків, він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В процесі розгляду справи предмет та підстава позовних вимог позивачки змінювалися неодноразово відповідно до поданих процесуальних заяв та ухвал суду у попередньому складі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021 справа була передана для розгляду даному складу суду.

Ухвалою судді від 23.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22.12.2021 судом призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, а провадження у справі зупинено.

01.04.2022 до суду надійшло повідомлення від 28.03.2022 №6311 експертної установи про неможливість надання висновку судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 04.04.2022 провадження у справі поновлено.

17.05.2022 до суду надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог у якій представник позивача просила суд: 1. Визнати недійсним заповіт від 29.06.2006 складений ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Щур Т.В.; 2. Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також 1/2 частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 3. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_3 . 30.04.2017 державним нотаріусом Прокопенко Л.О.

Ухвалою суду від 17.05.2022 заяву представника позивача про зменшення позовних вимог прийнято до розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав наведених у заява по суті та вказали, що позивачка та відповідачка у справі є сестрами, а їх батьком є покійний ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя батька у позивачки були добрі відносини з ним і для неї було здивуванням, що він зробив за життя заповіт, де належне йому майно заповів відповідачці, а не позивачці. Вважала, що батько не міг усвідомлювати значення своїх дій, так як був тяжко хворий і вживав ліки, які впливали на його пам`ять. Крім того, позивачка вважала, що такий заповіт підписаний не батьком, а іншою особою.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні вказали на безпідставність позовних вимог та наголосили, що батько мав намір заповісти своє майно позивачці, що було його волею. Будь-яких доказів того, що він не усвідомлював значення своїх дій, чи того, що він не підписував заповіт немає, а тому вимоги є абсолютно безпідставні.

Представники третіх осіб не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює приватним нотаріусом у м. Кам`янка-Бузька і він дійсно посвідчував заповіт ОСОБА_5 , який до нього особисто приходив два рази, один раз на консультацію, а другий для складання заповіту. Вказав, що він все міг пояснити та зрозуміти, його воля була чітка і зрозуміла, а тому заповіт був складений і підписаний.

Заслухавши учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є доньками ОСОБА_5 , що доводиться копіями свідоцтв про їх народження (том 1, а.с. 11, 95).

ОСОБА_5 був власником житлового будинку та господарських споруд, що розташовані у АДРЕСА_1 , що доводиться копією витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 25.09.2006 (том 1, а.с. 17).

29.06.2006 ОСОБА_5 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів усе своє майно дочці ОСОБА_3 . Цей заповіт посвідчено приватним нотаріусом Щур Т.В. та зареєстровано у реєстрі за № 509 (том 1, а.с. 87).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть від 29.07.2006 (том 1, а.с. 8).

13.04.2007 державним нотаріусом Кам`янка-Бузької ДНК Прокопенко Л.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого належний ОСОБА_5 житловий будинок та господарські споруди АДРЕСА_1 перейшли до його спадкоємця за заповітом ОСОБА_3 (том 1, а.с. 18).

Згідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як на підставу свого позову, при зверненні до суду, позивачка посилалася на те, що її покійний батько страждав на серйозне захворювання, вживав ліки, а тому при підписанні заповіту не міг усвідомлювати значення своїх та керувати ними.

Проте, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №18/к від 27.10.2018, на час підписання договору дарування (слід читати заповіту) ОСОБА_5 тяжким психічним розладом не страждав, а тому міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (том 2, а.с. 77-80).

Згодом, як на підставу свого позову позивачка посилалася на те, що її батько не підписував спірний заповіт.

Однак, згідно повідомлення від 28.03.2022 №6311 Львівського НДІСЕ надання висновку судової почеркознавчої експертизи підпису ОСОБА_5 на заповіті 29.06.2006 є неможливим, з огляду на недостатність зразків підпису та почерку ОСОБА_5 (том 3, а.с. 19-20).

Таким чином, заявлені позивачкою підстави для визнання недійсним заповіту її батька не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так, обставина не усвідомлення батьком своїх дій під час підписання заповіту спростована висновком експертизи, а обставина підпису цього заповіту не ним, а іншою особою не доведена перед судом, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, а тому позовна вимога про визнання заповіту недійсним не підлягає до задоволення як безпідставна.

Розглядаючи позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання за позивачкою в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спадкового майна, суд виходив з того, що такі позовні вимоги є фактично похідними від вимоги про визнання недійсним заповіту. А оскільки відсутні підстави для визнання заповіту недійсним, то й відсутні такі підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадкування за таким заповітом та визнання права власності на спадкове майно за позивачкою.

Суд також відзначає, що в цій частині позовних вимог, позивачка ОСОБА_1 , як на підставу свого позову, у заяві від 27.11.2015 (том 1, а.с. 55-57), посилалася на те, що на час смерті батька, її мати ОСОБА_7 мала право на 1/2 частину житлового будинку і земельної ділянки, оскільки це майно було спільним майном подружжя.

Однак, як видно з матеріалів спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_7 заявами від 04.09.2006 вказала державному нотаріусу, що на спадщину після смерті свого чоловіка не претендує, а також вказала, що будинок АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю її чоловіка ОСОБА_5 і був придбаний і побудований ним за його особисті кошти, на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя не претендує (том 1, а.с. 91-92).

Тому, є абсолютно безпідставним посилання позивачки на приналежність спірного майна до майна подружжя, так як дружина покійного, ще за життя, повідомила нотаріуса, що таке майно є особистою власністю її чоловіка і вона на нього не претендує.

Крім того, суд звертає увагу на безпідставність позовних вимог позивачки в частині визнання права власності на спірну земельну ділянку, оскільки як встановлено судовим розглядом, така земельна ділянка не належала на праві власності покійному ОСОБА_5 , а тому не могла увійти до обсягу спадкового майна. Така земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_3 рішення міської ради від 20.12.2012 №10 та зареєстрована за нею у державному реєстрі прав 04.07.2013 (том 2, а.с. 7, 15).

За таких умов, позовні вимоги позивачки є повністю безпідставні та необґрунтовані, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Львівської області Щур Тарас Васильович про визнання недійсним заповіту, свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 24 червня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус