Номер провадження: 22-ц/813/2535/22
Справа № 507/755/20
Головуючий у першій інстанції Дармакука Т.П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Любашівського районного суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування (а.с.1-4).

19 лютого 2021 року рішенням Любашівського районного суду Одеської області позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (код ЄДРПОУ - 19411125) на користь ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) страхове відшкодування (моральна шкода) в розмірі 19 200 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 5040 грн. 36 коп., три відсотки річних - 588 грн.62 коп., інфляційні втрати - 424 грн. 17 коп. , витрати на професійну правничу допомогу -3000 грн., а всього стягнути - 28253 грн. 15 коп.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (код ЄДРПОУ - 19411125) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) страхове відшкодування (моральна шкода) в розмірі 19 200 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України - 5040 грн. 36 коп., три відсотки річних - 588 грн.62 коп., інфляційні втрати - 424 грн. 17 коп., витрати на професійну правничу допомогу - 3000 грн., а всього стягнути - 28253 грн. 15 коп.

Стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (код ЄДРПОУ - 19411125) на користь держави судовий збір в розмірі 1680 грн. 80 коп (а.с.156-159).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулось із апеляційною скаргою, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19.02.2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та покласти судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на позивачів (а.с.163-167).

Одеським апеляційним судом отримано відзив позивачів на апеляційну скаргу. У поданому відзиві, позивачі вказують на те, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, встановив юридично значимі факти та обставини прийшовши до правильного висновку по справі з огляду на те, що предметом доказування у даній справі було не доведення вини загиблого пішохода при настанні дорожньо-транспортної пригоди, а наявність законних підстав для виплати страхового відшкодування. Апелянт наголошує на тому, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини, а також на тому, що перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. З огляду на вказане, позивачі просять суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19.02.2021 року без змін.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення виходив з того, що відсутність вини та закриття кримінального провадження щодо водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому з останнього має бути стягнута моральна шкода.

Апеляційний суд погодужється із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 липня 2017 року у Любашівському районі Одеської області на автодорозі «Київ-Одеса» на 333 км + 765 м мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «HYUNDAI SONAТA", р.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та пішохода ОСОБА_4 .

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. За фактом ДТП 17 липня 2017 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000640 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке на даний час триває (а.с.15, 21).

Досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, 28 січня 2021 року призначено судову авто-технічну експертизу (а.с.149-151).

Встановлено, що позивачі є батьками загиблого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «HYUNDAI SONAТA", р.н. НОМЕР_3 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу № АК/1968255 у ПрАТ «Європейський страховий альянс» (а.с.16).

18 грудня 2017 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» в інтересах батьків загиблого надіслано заяву про виплату страхового відшкодування, проте відповідач повідомив, що питання про страхове відшкодування буде вирішено після отримання рішення по кримінальній справі за фактом вказаної ДТП.

У поданій апеляційній скарзі, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку з приводу того, що незважаючи на продовження досудового розслідування, відповідач мав прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування адже судом не було взято до уваги вимогу закону про те, що якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Апеляційний суд, відхиляючи вказані доводи апеляційної скарги, звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу - автомобіля марки «HYUNDAI SONAТA", р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу № АК/1968255 у ПрАТ «Європейський страховий альянс»

Відповідно ст.23 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Як встановлено судом першої інстанції, спричинена позивачам внаслідок загибелі у зазначеній ДТП їхнього сина шкода, була завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким правомірно володів водій ОСОБА_3 . При цьому, відповідачем не доведено обставин завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, що могло бути підставою для звільнення особи від відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, зауважує, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодовувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілими несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинуваті володільці об`єктів, які є джерелом підвищеної небезпеки. На володільця джерела підвищеної небезпеки покладається відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії цього джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності у нього вини у її заподіянні. Відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди покладається на відповідача, як на страховика.

Як вказує сам апелянт, на момент розгляду справи триває досудове розслідування, що також підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до висновків Верховного Суду, під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом.

Отже, оскільки кримінальне провадження перебуває на досудовому розслідуванні, тому підстав для зупинення виплат страхового відшкодування у ПАТ «Європейський страховий альянс» не було.

Крім того, кримінальне провадження проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні та притягнення його до кримінальної відповідальності. При цьому факт настання ДТП наслідком яких є смерть пішоходів у даних справах є встановленим, а тому у даному випадку відсутній обов`язок доказування вини.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо безпідставного стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Так, Згідно до п.36.2. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.36.5 ст.36 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачі звернулися із заявою про виплату страхового відшкодування 18 грудня 2017 року , отже, враховуючи, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» порушило строки виплати страхового відшкодування , а тому позивач правомірно вимагає стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Позивачі надали розрахунок пені за період із 02 липня 2019 р. по 08 липня 2020 р., сума боргу, на яку нараховується пеня - 19200 грн.,

Штрафні санкції з урахуванням облікової ставки НБУ розраховуються за формулою: Пеня = Сума х К х (Ставка/100%) х (Період/Рік), де: (Сума) - сума прострочення; (К) - кратність ставки НБУ (2); (Ставка) - облікова ставка НБУ; (Період) - кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання; (Рік) - кількість днів у році (365 або 366).

Позивач надав розрахунок пені з врахуванням зазначених вище вимог та з використанням облікової ставки НБУ відповідно до даних, опублікованих на офіційному сайті НБУ.

Таким чином, пеня за своєчасне виконання зобов`язань щодо кожного позивача складає по 5040 грн. 36 коп. Розрахунок позивача відповідачем не спростовано, а отже зазначена сума підлягає стягненню із ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь кожного позивача.

Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних у розмірі по 588 грн. 62 коп. та інфляційних втрат у розмірі по 424 грн.17 коп. за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання страхових послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, правовідносини з виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у справі № 6-1003цс16, а також Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №761/6406/16-ц від 11 грудня 2019 року.

Розрахунок індексу інфляції зроблено позивачем відповідно до офіційних статистичних даних.

Крім того, апеляційний суд наголошує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні звернув увагу відповідача на те, що ним не було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, а тому вказаних довід апеляційної скарги є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України дана справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 19 лютого 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду Т.В. Цюра

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева