Справа №949/354/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого-судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засідань Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури з приводу та просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 10500 грн., пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги.

Заяву мотивує тим, що 15 червня 2022 року Дубровицьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення про часткове задоволення його позову до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури. У той же день, під час розгляду справи, його представник звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу в цій справі у розмірі 10500 грн. після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Оскільки ухваленим 15 червня 2022 року у цій справі питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося, у зв`язку з чим вважає, що це питання має бути вирішене судом в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

Разом з тим, від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Губара В.Є. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі без участі позивача та його представника.

28 червня 2022 року представником відповідача Рівненської обласної прокуратури - Твердун Н.М. подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в обґрунтування якого покликається на наступне. У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи разом із першою заявою по суті спору. Проте, всупереч вказаним нормам процесуального закону, заява про відшкодування витрат була надана суду окремо від первинного позову та під час судового розгляду цивільної справи не оголошувалась ні позивачем, ні адвокатом, що, фактично, позбавило відповідачів можливості висловити свою думку щодо вказаної заяви та розміру заявленої компенсації.

При цьому, звертає увагу на те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними ч.ч. 3-5 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись вказаними частинами ст. 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, представником відповідача Рівненської обласної прокуратури - Твердун Н.М. посилається на норми Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правила адвокатської етики та зазначає, що при визначені розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суд повинен враховувати, що розмір гонорару має бути обґрунтованим, а саме визначеним з урахуванням обсягу часу і роботи, що вимагається для належного виконання доручення. При цьому, для відшкодування витрат на правову допомогу, позивач повинен надати суду допустимі докази понесення цих витрат. Зокрема, надати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Одночасно зауважує, що докази щодо розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву.

Окрім того вказує, що позовна заява ОСОБА_1 була задоволена рішенням Дубровицького районного суду від 15 червня 2022 року частково в сумі 188500 грн., що на 29000 грн. менше від суми заявлених вимог, та була розглянута по суті за одне судове засідання, що також свідчить про незначну складність даної цивільної справи.

Заразом, дана категорія справ має досить усталену судову практику та при підготовці позовної заяви застосовуються норми фактично одного спеціального закону - Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" та ЦК України, що також підтверджує те, що складання позовної заяви не вимагало значних затрат часу, а також зусиль адвоката щодо здійснення юридичного та технічного супроводу (роботи) в даній справі.

Тому, просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 ЦПК України. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, законодавець у ст. 134 ЦПК України зобов`язав кожну сторону подати до суду разом із першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Слід зауважити, що позивачем до позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи не подавав.

А тому, суд рахує слушним зауваження представника відповідача - Твердун Н.М. щодо того, що вказаний факт фактично позбавив відповідачів можливості висловити свою думку щодо такого розрахунку.

Разом з тим, позивачем разом із заявою про ухвалення додаткового рішення та на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано договір про надання правничої допомоги від 01 квітня 2022 року та акт виконаних робіт від 15 червня 2022 року до вказаного договору з описом наданих послуг та затрачений на це час, в якому зазначено, що вартість наданих послуг правової допомоги адвоката становить 10500 грн.

Згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

У випадку, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення рішення суду за результатами розгляду справи, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність відповідної заяви (клопотання) до ухвалення судом рішення.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18 та ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року у справі № 918/560/16.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача із заявою про стягнення судових витрат звернувся до суду 15 червня 2022 року, про що свідчить відтиск штампу суду про реєстрацію вхідної кореспонденції, тобто у встановлений п`ятиденний строк.

Однак, важливою обставиною у даному випадку є те, що ні позивач, ні його представник - адвокат Губар В.Є. до закінчення судових дебатів у справі не зробили про це відповідної заяви.

Так, під час ухвалення судового рішення 15 червня 2022 року, судом було розглянуто всі вимоги позивача, зазначені у позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надав позивач, на підставі чого ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з порушенням позивачем порядку, встановленому у ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Отупор К.М.