РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за первісним позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,

та за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

В засіданні приймали участь:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ;

представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_3 ;

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 ;

представника відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12, з позивача стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 12 квітня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день виникла значна заборгованість по сплаті аліментів, сума боргу становить 110 044,90 грн. Позивач вказує, що його не повідомляли про відкриття виконавчого провадження, за 9 (дев`ять) років він не отримував жодного листа від виконавчої служби, відповідачка також нічого не повідомляла про примусове виконання. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Ще до стягнення з позивача аліментів між сторонами було досягнуто згоди, що в рахунок майбутніх аліментів на двох дітей він передає нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 3 (трьох) жилих кімнат, жилою площею 38,7 кв.м., загальною площею 67 кв.м. (квартира передана на підставі договору дарування квартири від 14 листопада 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацьким О. В,, зареєстрованим в реєстрі за №2797, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20978256 від 19.11.2008 року); земельну ділянку площею 0,250 га., що розташована на території села Омеляна Рівненського району Рівненської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 01:01:018:0055. Земельна ділянка передана для відповідачки на підставі договору дарування земельної ділянки від 13 листопада 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацьким О.В., зареєстрованим в реєстрі за №3481. Відповідно до ст.190 СК України це було підставою для припинення сплати аліментів. В подальшому також був переданий для відповідачки транспортний засіб марки ВАЗ-2104, 2005 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . Запит про наявність транспортного засобу зроблений у МРЕВ. Протягом всього періоду стягнення аліментів позивач допомагав відповідачці, ніс витрати на утримання неповнолітніх дітей, купував одяг, та інші необхідні речі. Коли діти хворіли позивач купував ліки, це все робилося разом з відповідачкою. Позивач зазначає, що його матеріальне та сімейне положення з того часу змінилося, а тому він звертається до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів.

Ухвалою суду від 02.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі.

22 березня 2022 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Панчук І.В. від 28.11.2012 відкрито виконавче провадження ВП № 35383151 з виконання виконавчого листа, винесеного на виконання рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12. 17 вересня 2021 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 17 вересня 2021 року та у зв`язку з цим змінила прізвище із " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 ". Укладення між позивачем та відповідачкою договорів дарування нерухомого майна (квартири та земельної ділянки), про які вказує у своїй позовній заяві ОСОБА_1 , не підтверджуються жодними доказами та не відповідають дійсності. Згадані вище договори дарування були укладені у 2008 році, в той час як правовою підставою сплати позивачем на користь відповідачки аліментів стало рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12. Саме на підставі вказаного судового рішення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягувалися аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 12 квітня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. Іншими словами, платником аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей позивач став з 12 квітня 2012 року, а не з 2008 року чи раніше. Також, жодних умов про припинення права відповідачки на аліменти для дітей у зв 'язку з передачею їй права власності на нерухоме майно, вищевказані договори дарування не містили, дозволів органу опіки та піклування на укладення таких договорів не надавалося. Крім того, набувачем права власності на вищезазначені об`єкти нерухомості була виключно відповідачка, оскільки як договір дарування квартири, так і договір дарування земельної ділянки, юридично зафіксували її з позивачем домовленості щодо безоплатного передачі відповідачці певних об`єктів нерухомого майна у власність. Всі решта обставин щодо фінансової допомоги дітям, про які вказує позивач у своїй позовній заяві, не доведені ним належним чином, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

22 березня 2022 року від відповідачки надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, у якій відповідачка за первісним позовом вказує, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Панчук І.В. від 28.11.2012 відкрито виконавче провадження ВП № 35383151 з виконання виконавчого листа, винесеного на виконання рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12. З червня 2014 року по червень 2021 року відповідач за зустрічним позовом не сплачував аліментів на утримання власних дітей, внаслідок таких його недобросовісних дій утворилася заборгованість по сплаті аліментів. Це підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 16.09.2021 № 133900, складеним головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Аліною Карпинською. Більше того, у зв`язку із несплатою відповідачем за зустрічним позовом аліментів, 30 березня 2021 року старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинською А.Ю. на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 35383151 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання). Вказана заборгованість виникла з вини ОСОБА_1 , оскільки останній мав можливість сплачувати аліменти на утримання доньок, однак цього не робив. Відтак вимоги позивачки за зустрічним позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими. Станом на 16.09.2021 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 110 044,90 грн, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 % заборгованості зі сплати аліментів.

Ухвалою суду від 29.03.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, залишено без руху, встановивши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали суду.

06 квітня 2022 року позивачем за первісним позовом було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі суду від 29.03.2022.

Ухвалою суду від 08.04.2022 справу №569/20790/21 призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 14.04.2022 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Також здійснено перехід до розгляду цивільної справи за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, призначити підготовче судове засідання у справі.

21 квітня 2022 року відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 було подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він вказує, що 16 вересня 2021 року в межах виконавчого провадження №35383151 винесено постанову про накладення штрафу, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 55022,45 грн., вважає, що розмір пені має визначатися з урахуванням даного штрафу. На даний час у відповідача за зустрічним позовом скрутне матеріальне становище та існують проблеми зі здоров`ям, такі проблеми перешкоджають йому мати постійну роботу та відповідно постійний дохід. Наразі ОСОБА_1 є тимчасово безробітним, що стверджується довідкою про доходи та довідкою з Пенсійного Фонду форми ОК-5.

Ухвалою суду від 12.05.2022 підготовче провадження у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.06.2022 позивач за первісним позовом та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги за первісним позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.Вказали, що не визнають позовних вимог за зустрічним позовом та просили відмовити у їх задоволенні.

Відповідачка за первісним позовом та її представник не визнали позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментах пославшись на підстави, що вказані у відзиві на позовну заяву. Також просили задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлено таке.

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Великоомелянської сільської ради Рівненського району Рівненської області 08.08.2014, ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_11 .

Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12, з позивача за первісним позовом було стягнуто на користь ОСОБА_5 (відповідачка за первісним позовом) аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 12 квітня 2012 року до досягнення дітьми повноліття. Крім того, цим рішенням суду дітей залишено проживати з позивачкою ОСОБА_5 (відповідачка за первісним позовом).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Панчук І.В. від 28.11.2012 було відкрито виконавче провадження ВП № 35383151 з виконання виконавчого листа, винесеного на виконання рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 17.09.2021, ОСОБА_5 (відповідачка за первісним позовом) уклала шлюб з ОСОБА_8 , після укладення даного шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_10 ".

Як стверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 16.09.2021 № 133900, складеним головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Аліною Карпинською, Редькін К.І. з червня 2014 року по червень 2021 року не сплачував аліментів на утримання дітей, внаслідок чого станом на 16.09.2021 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 110 044, 90 грн.

Згідно з епікризом Рівненської ЦМЛ Нейрохірургічного відділення №22865, ОСОБА_1 в 2012 році було завдано тяжких тілесних ушкоджень та встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, перелом склепіння черепа, забій головного мозку, перелом верхньої щелепи по Ле Фор II без зміщення, перелом передньої стінки лівої лобної пазухи, лівобічний гемосинус, забої м`яких тканин голови, обличчя.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 35383151 від 30 березня 2021 року, складеного старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Карпинською А.Ю., ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання).

Згідно з договором дарування квартири від 14 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацьким О. В, зареєстрованого в реєстрі за №2797 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20978256 від 19.11.2008, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 (відповідачка за первісним позовом) квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з 3 (трьох) жилих кімнат, жилою площею 38,7 кв.м., загальною площею 67 кв.м.

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 13 листопада 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Сохацьким О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3481, ОСОБА_1 подарував ОСОБА_5 (відповідачка за первісним позовом) земельну ділянку площею 0,250 га., що розташована на території села Омеляна Рівненського району Рівненської області, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 01:01:018:0055.

Стосовно первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, суд зазначає.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Заявляючи позовні вимоги про звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 зазначає, що ще до стягнення з нього аліментів він передав для відповідачки нерухоме майно за договорами дарування квартири та земельної ділянки, проте як стверджується матеріалами справи, жодних умов про припинення права відповідачки на аліменти для дітей, у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, вказані договори дарування не містять.

При цьому, посилання позивача за первісним позовом на погіршення свого матеріального становища через проблеми зі здоров`ям та неможливість у зв`язку з цим сплатити заборгованість по аліментах на дітей не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не додано до матеріалів належних та допустимих доказів, які б підтверджували ті обставини, що заборгованість за аліментами виникла, у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, що визначено частиною 2 статті 197 СК України.

Суд також звертає увагу, що батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою та має задовільний стан здоров`я. Це відповідає інтересам дітей та захищає їхні права.

Для застосування положень ч. 2 ст. 197 СК України необхідно встановити, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто необхідно дослідити причини виникнення заборгованості, що в свою чергу обумовлює необхідність встановлення розміру і строків її виникнення. Таким чином, позивачем не доведено належним чином те, що заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, що визначено частиною 2 статті 197 СК України.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, інші доводи позивача викладені у первісному позові не спростовують висновків суду про безпідставність позовних вимог та відмову у позові.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначає таке.

Згідно з рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року у справі № 1715/8015/12, з позивача на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду - 12 квітня 2012 року до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 16.09.2021 № 133900, складеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Аліною Карпинською, Редькін К.І. з червня 2014 року по червень 2021 року не сплачував аліментів на утримання дітей, внаслідок чого станом на 16.09.2021 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 110 044, 90 грн.

Суд зазначає, що вказаний розрахунок складено державним виконавцем відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Виходячи з аналізу норми ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому Велика Палата вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України.

Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Законом України від 17.05.2017 року №2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, частину першу викладено в такій редакції: "1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості".

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції України має зворотню дію в часі. (Аналогічного висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 05 вересня 2018 року по справі №753/12684/16, провадження №61-18327св18).

Отже, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.

Факт наявності заборгованості зі сплати аліментів в сумі 110 044, 90 грн станом на 16.09.2021 підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, та відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу за вказаний період, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача.

Таким чином, виходячи із меж заявлених позовних вимог, станом на 16.09.2021 року розмір заборгованості по аліментам становив 110 044 грн 90 коп., а отже розмір неустойки (пені), що має бути стягнутий з відповідача не може перевищувати вказану суму.

При цьому, суд враховує, що 16 вересня 2021 року в межах виконавчого провадження №35383151 до ОСОБА_1 було застосовано примусові заходи, передбачені ч.14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у вигляді штрафу у розмірі 50% на користь стягувача в сумі 55 022 грн 45 коп. Вказані обставини не заперечуються сторонами. При цьому, позивачкою за зустрічним позовом у судовому засіданні також було підтверджено, що такий штраф на даний час ОСОБА_1 не сплачено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст.196 Сімейного кодексу України, максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих до відповідача заходів примусового виконання, а отже підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 55 022 грн 45 коп. (сума заборгованості 110 044 грн 90 коп. - 55 022 грн 45 коп.).

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом на вересень 2021 року включно підтверджується належними доказами та відповідачем за зустрічним позовом не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення зустрічного позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 55 022 грн 45 коп.

Крім того, враховуючи при зверненні до суду із зустрічним позовом, позивачка була звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 55 022 грн 45 коп.

У задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 908, 00 судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідачка за первісним позовом: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Повне судове рішення складене та підписане 23.06.2022.

Суддя Левчук О.В.