Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - cудді Бедьо В.І.

за участю секретаря судового засідання - Пазяк С.М.

представника позивача - адвоката Логойда В.М.

представника відповідача управління

Держпраці у Закарпатській області - Гончарук В.В.

представника відповідача Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради Рутковського С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Закарпатській області, Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу Управління Держпраці у Закарпатській області «Про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком» №17-ср від 23.02.2021 (зі змінами, внесеними наказом №24-ср від 26.02.2021), скасування Акт спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 04.02.2021 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.03.2021 (зі змінами, внесеними наказом №41-ср від 13.04.2021) та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому ставить наступні вимоги:

- Визнати незаконним та скасувати наказ Управління Держпраці у Закарпатській області «Про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком» №17-ср від 23.02.2021 (зі змінами, внесеними наказом №24-ср від 26.02.2021), а також скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 04.02.2021 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.03.2021 (зі змінами, внесеними наказом №41-ср від 13.04.2021).

-Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної Ради створити комісію з розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку, щодо факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 лікаря-хірурга, стоматолога отоларингологічного відділення КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» ЗОР Мельничука Дмитра Васильовича.

Поданий позов обґрунтовує наступним.

15.10.2013 чоловіка позивачки, ОСОБА_2 , було прийнято на роботу до відповідача-2 на посаду лікаря-хірурга, стоматолога отоларингологічного відділення в порядку переведення з Ужгородської ЦМКЛ (наказ №296-к).

22.01.2021 ОСОБА_2 , щелепно-лицевий хірург, проводив в лікарні відповідача-2 ургентну (невідкладну) операцію гр. ОСОБА_3 , що поступила з Рахівської районної лікарні для надання високоспеціалізованої медичної допомоги після ДТП, що сталася 14.01.2021 (збита машиною, численні переломи, в т. ч. пошкодження щелепи). Тести на коронавірус SARS-CoV-2, проведені при госпіталізації гр. ОСОБА_3 у Рахівську районну лікарню, на той момент дали негативний результат, при госпіталізації 19.01.2021 до лікарні відповідача-2 тести будь-якого виду на коронавірус SARS-CoV-2 не проводилися, хоча у лікарні їй був поставлений супутній діагноз «пневмонія неуточнена» і проводилося лікування специфічними для пневмонії медичними препаратами, в т. ч. рекомендованими Протоколом надання медичної допомоги для лікування коронавірусної хвороби (COVID-19), затвердженим наказом МОЗ України №2693 від 20.11.2020.

02.02.2021 ОСОБА_2 відчув ознаки респіраторної хвороби.

03.02.2021 ПЛР-тест ОСОБА_2 на коронавірус SARS-CoV-2 дав позитивний результат.

05.02.2021 ОСОБА_2 було відкрито лікарняний лист.

10.02.2021 ОСОБА_2 було госпіталізовано в лікарню відповідача-2.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Встановлена патологоанатомічна причина смерті : гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2.

23.02.2021 наказом відповідача-1 №17-ср було утворено комісію із спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії.

17.03.2021 комісією із спецрозслідування складено акт форми Н-1/НП (затверджено начальником Управління Держпраці у Закарпатській області 22.03.2021). Згідно з висновком комісії смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виробництвом, оскільки він у періоді інфікування (січень 2021) не залучався до лікування пацієнтів, що хворіли на COVID-19, і взагалі не мав пацієнтів у січні-лютому 2021 року.

18.03.2021 позивач надіслала запит до відповідача-2 щодо надання матеріалів спецрозслідування. В запиті також було висловлено прохання письмово роз`яснити причину використання роботодавцем загальної процедури проведення розслідування, а не процедури, передбаченої постановою КМ України №1 від 05.01.2021.

24.03.2021 пацієнтка ОСОБА_3 отримала результати лабораторних досліджень лабораторії «Астра-Діа Плюс» на антитіла (IgG) до коронавіруса SARS-CoV-2. Результат 9,333 (показник понад 1,1 свідчить про перенесену хворобу COVID-19 в діапазоні від 1 до 6 місяців до моменту проведення тесту). Однак, з огляду на негативний ІФА-тест гр. ОСОБА_3 №8/233 від 15.01.2021, проведений у Рахівській районній лікарні, слід зробити висновок, що COVID-19 було перенесено нею вже у 2021 році.

11.04.2021 гр. ОСОБА_3 було надано консультаційний висновок спеціаліста (медична форма №028/о) лікарем-інфекціоністом, кандидатом медичних наук, керівником клініки «Превеншн» ОСОБА_4 . Згідно вказаного висновку поставлений діагноз про перенесення пацієнткою у січні 2021 хвороби COVID-19, з уточненням, що станом на січень 2021 пацієнтка могла бути контагіозною (заразною) для оточуючих. Того ж дня гр. ОСОБА_3 зустрілася з позивачем, передала їй копії результатів лабораторного тесту від 24.03.2021, консультаційного висновку спеціаліста (з додатком) від 11.04.2021, підписала письмові пояснення для відповідачів щодо обставин своєї хвороби і надала позивачу усну згоду на використання її персональних даних.

16.04.2021 відповідач-2 надав адвокату позивача відповідь на адвокатський запит від 06.04.2021, де зазначив, що ОСОБА_2 не надавав медичну допомогу пацієнтам у січні-лютому 2021 року. Згодом, під час особистого прийому керівник відповідача-2 підтвердив адвокату позивача (усно), що вказана відповідь є недостовірною (внаслідок помилки виконавців листа), пацієнтка ОСОБА_3 справді проходила лікування в лікарні відповідача-2 і була прооперована ОСОБА_2 22.01.2021. Інформація щодо вказаної пацієнтки згодом (у травні 2021) була повідомлена відповідачем-2 Ужгородській міськрайонній філії Державної установи «Закарпатський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» для врахування в процесі додаткового епідрозстеження (за потреби).

08.05.2021 адвокат позивача письмово звернувся до відповідачів з обгрунтуванням передчасності висновків акта спецрозслідування форми Н-1/НП про непов`язаність хвороби ОСОБА_2 з виробництвом, додав копії медичних документів гр. ОСОБА_3 і звернув увагу відповідачів на невідповідність їх дій вимогам постанови КМ України №1 від 05.01.2021 в частині процедури організації спеціального розслідування, зокрема в частині неправильного суб`єктного складу комісії із спецрозслідування та позбавлення вищевказаною постановою КМ України відповідача-1 компетенції проводити розслідування у таких випадках. Запропоновано відповідачам привести їх рішення / дії / бездіяльність / правову позицію у відповідність до вимог чинного законодавства.

24.05.2021 адвокатом нарочним отримано відповідь відповідача-1 на вищевказане звернення від 08.05.2021, за змістом якої посада померлого ОСОБА_2 (на думку відповідача-1) не входить до переліку посад, розслідування профзахворювань із смертельними наслідками щодо яких може проводитися у відповідності до постанови КМ України №1 від 05.01.2021. Крім того, відповідач-1 вважає, що процедура скасування самим відповідачем власного наказу про призначення спецрозслідування (у випадку його безпідставності чи інших підстав незаконності) не передбачена законодавством, а тому єдиною допустимою у даному випадку процедурою є повторне розслідування тією самою комісією у випадку, якщо будуть в наявності нововиявлені обставини чи документи, які суттєво впливають на висновки комісії. Як можна зрозуміти із загального контексту відповіді, а також пояснень керівника відповідача-1 адвокату позивача під час особистого прийому 25.05.2021 інформація про наявність у січні 2021 року пацієнтів у померлого ОСОБА_2 (хоча в матеріалах розслідування констатується відсутність будь-яких пацієнтів у вказаному періоді) і медичні документи, що свідчать про перенесену пацієнтом хворобу COVID-19 та заразність пацієнта для оточуючих в період проведення оперативного втручання ОСОБА_2 для відповідача-1 не стали достатньою підставою для висновку про неповноту проведеного розслідування відповідач-1 запропонував адвокату самостійно далі збирати додаткові документи.

25.05.2021, під час особистого прийому керівником відповідача-1, адвокат позивача подав письмові заперечення щодо відмови відповідача-1 (відповідь на них наразі позивачем не отримувалася). Того ж дня позивач з адвокатом звернулися до Ужгородської міськрайонної філії Державної установи «Закарпатський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» за проведенням додаткового епідеміологічного розстеження по факту смерті ОСОБА_2

31.05.2021 УМФ ДУ «Закарпатський обласний лабораторний центр МОЗ України» клопотання адвоката позивача було відхилено з посиланням на відсутність даних про перенесену гр. ОСОБА_3 хворобу COVID-19 в загальнонаціональній електронній системі обліку інфекційних захворювань (ЕЛІССЗ) у зв`язку з негативним результатом її тестів, які робилися в Рахівській районній лікарні.

03.06.2021 під час особистого прийому керівник відповідача-2 усно відмовив адвокату позивача у задоволенні заяви від 08.05.2021 (створенні комісії із спецрозслідування) з посиланням на наявність нескасованого наказу відповідача-1 від 23.02.2021, з метою уникнення конфлікту компетенцій. Адвокату позивача було запропоновано спочатку поставити на розгляд суду питання про визнання незаконним наказу відповідача-1, після чого роботодавець (відповідач-2) буде мати правові підстави для створення нової комісії.

Позивач вважає дії, рішення та бездіяльність відповідачів такими, що порушують її права та права дітей померлого ОСОБА_2 , як з процедурних причин, так і по суті розглядуваного питання. Так позивач не згідна з кваліфікацією причин загибелі чоловіка як не пов`язаних з гострим професійним захворюванням, отриманим під час роботи у відповідача-2, в наявності спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку. Також позивач вважає, що 05.01.2021 КМ України було прийнято постанову №1, якою передбачено специфічний порядок для розслідування випадків смерті медичних працівників комунальних закладів охорони здоров`я, які надають в стаціонарних умовах спеціалізовану або високоспеціалізовану допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV- Для таких працівників передбачена спеціальна процедура утворення і роботи комісії із спецрозслідування (п. 1411 14114 Порядку), ключовим аспектом якої є те, що комісія із спецрозслідування повинна формуватися не органами Держпраці (які лише повідомляються про випадок), а роботодавцем (медичним закладом) і до її складу повинні входити саме працівники медичного закладу. Вказані доповнення до постанови КМ України №337 від 17.04.2019, що були внесені постановою КМ України №1 від 05.01.2021, набули чинності 06.01.2021, тобто на момент виникнення будь-якої з обставин нашої справи (операція, початок гострої фази захворювання, смерть, формування комісії) вже були чинними і мали враховуватися причетними установами, чого в даному випадку не було зроблено. Так сторона позивача вважає, що в даному випадку всі формальні фактори, які повинні були привести до висновку про необхідність застосування процедури, передбаченої постановою КМ України №1 від 05.01.2021, були в наявності.

Таким чином, позивач вказує на те, що всі умови для проведення спецрозслідування лікарнею-роботодавцем, а не територіальним органом Держпраці, були в наявності і останній не мав права видавати наказ про створення комісії із спецрозслідування та організовувати її роботу (це мав зробити відповідач-2). Посилання відповідача-1 на те, що на момент видачі наказу йому було невідомо про факт надання ОСОБА_2 медичної допомоги будь-якому пацієнту, оскільки за інформацією відповідача-2 таких у січні-лютому у лікаря не було, на думку позивача не можуть мати юридичного значення для цілей встановлення законності наказу №17-ср від 23.02.2021. Обізнаність чи необізнаність відповідача-1 з цими обставинами має значення для висновку про умисний чи неумисний характер допущеного порушення, однак не робить наказ законним, в тому числі у випадках, коли обставини незаконності наказу були виявлені згодом і спецрозслідування вже було проведено.

Також необгрунтованим на думку відповідача-1 є посилання на неможливість скасування власного наказу про створення комісії, оскільки «така процедура не передбачена законодавством». Щодо індивідуально-правового характеру наказу та вже проведеної його реалізації такі могли би бути перешкодою для перегляду відповідачем-1 свого рішення тільки у разі, якщо б зацікавлені особи, якими є члени сім`ї померлого, заперечували подібний перегляд (т. з. «гарантія стабільності суспільних відносин» - див. рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009), однак у даній справі саме зацікавлені особи і наполягають на подібній ревізії, оскільки без неї їх права порушуються відповідачем-1.

Крім загальної незаконності дій та висновків комісії із спеціального розслідування через відсутність у відповідача-1 права на її формування (тобто нелегітимність її складу та підстав утворення, а отже і результатів голосування), на думку сторони позивача має місце і ряд порушень в її роботі, що призвели до помилковості висновків комісії, відображених в оспорюваному акті спеціального розслідування від 17.03.2021. Зокрема позивач вважає, що комісія із спеціального розслідування не дала оцінку і іншим суттєвим факторам, зокрема: факту захворювання на COVID-19 медсестри ОСОБА_2 , з якою він хоч і недовго, але спілкувався на робочому місці у січні 2021 р. перед її виходом на лікарняний (факт захворювання згадується у поясненнях медсестри, які є в матеріалах розслідування); наявність випадків направлення ОСОБА_2 відповідачем-2 в інші медичні заклади (такі, як Ужгородська ЦМКЛ) для разового консультування по складних випадках конкретний перелік таких випадків комісією не встановлювався, хоча у разі інфікування під час таких відряджень в межах міста Ужгорода це вважатиметься страховим випадком; відображення в карті епідобстеження слів ОСОБА_2 , що він не виключає контакту в ймовірному періоді інфікування з пацієнтами з невідомим статусом щодо COVID-19 (що, з урахуванням смерті потерпілого, є цінним джерелом доказів і побічно підтверджує ймовірність інфікування від гр. ОСОБА_3 або інших, невстановлених поки, пацієнтів).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі та визначено проводити судовий розгляд в порядку за правилами загального позовного провадження.

15.07.2021 року представник відповідача Управління Держпраці у Закарпатській області Дорош Б. подав до суду відзив на позову, в якому просить відмовити в позовних вимогах в повному обсязі. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що доводи та обґрунтування, які наведені позивачем не можуть бути прийняті судом як належні. Так відповідач вказує, що Управління Держпраці у Закарпатській області (далі Управління Держпраці) є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується згідно Положення про Управління Держпраці, затверджене наказом Держпраці від 03.08.2018 №84 у новій редакції. Також відповідач вказує, що з п.п.12, 15, 26 пункту 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 №340 (далі Положення) Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань: здійснює контроль за своєчасністю та об`єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням і веденням обліку, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків; здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення; проводить розслідування та веде облік аварій і нещасних випадків, які підлягають спеціальному розслідуванню, аналізує їх причини, готує пропозиції щодо запобігання таким аваріям і випадкам; технічне розслідування обставин та причин виникнення аварій, пов`язаних із використанням газу в побуті, а також видає за результатами таких розслідувань обов`язкові до виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, громадянами рішення; розслідування обставин та причин виникнення гострих і хронічних професійних захворювань та отруєнь тощо. 22 лютого 2021 року в Управління Держпраці у Закарпатській області надійшло повідомлення від Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради відповідно до п.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві про гостре професійне захворювання із смертельним наслідком, що сталося з його працівником лікарем стоматологом ЛОР відділення. Постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року №394 «Про внесення зміни до переліку професійних захворювань» гостра респіраторна хвороба COVID-19 віднесена до професійних захворювань. Наказом Міністерства охорони здоров`я №1604 від 15.07.2020 року затверджено Перелік посад медичних та інших працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спичиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та лікування пацієнтів із випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спичиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», визначає Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337 (далі - Порядок розслідування). Відповідно до п.10 Порядку розслідування спеціальному розслідуванню підлягають гострі професійні захворювання (отруєння), що призвели до тяжких чи смертельних наслідків. Відповідно до п.14 Порядку розслідування Держпраці та/або її територіальним органом утворюється комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія). Спеціальна комісія утворюється протягом одного робочого дня після отримання від роботодавця письмового повідомлення про нещасний випадок або за інформацією, отриманою з інших джерел (органу досудового розслідування, звернень потерпілого або членів його сім`ї чи уповноваженої ними особи, первинних організацій і територіальних об`єднань профспілок).Для проведення спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком, що сталося ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті) ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із лікарем хірургом, стоматологом отоларингологічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради ОСОБА_2 , 1962 року народження, наказом Управління Держпраці у Закарпатській області від 23.02.2021 року №17-с/р утворена спеціальна комісія. Сторона відповідача не погоджується із зазначеною позивачем у позовній заяві наявністю процедурних порушень щодо створення комісії із спецрозслідування, а саме звертає увагу на постанову Кабінету Міністрів України №1 від 05.01.2021 року, якою передбачено специфічний порядок для розслідування випадків смерті медичних працівників комунальних закладів охорони здоров`я, які надають в стаціонарних умовах спеціалізовану або високоспеціалізовану допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2. Так, сторона відповідача вважає, що у зв`язку з відсутністю посади лікаря стоматолога - хірурга у Переліку посад медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, тобто за відсутності однієї з умов, визначених пунктом 141 1 Порядку розслідування Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 23.02.2021р. №17-ср «Про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком». Також звертають увагу суду та лист завідувача отоларингологічним КНП «ЗОКЛ ім. А.Новака» від 04.03.2021 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 до лікування хворих на COVID взагалі не залучався. З цих підстав вважають, що наказ Управління Держпраці у Закарпатській області «Про призначення комісії із спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком №17-ср від 23.02.2021 (із змінами, внесеними наказом Управління №24-ср від 26.02.2021) є законним і скасуванню не підлягає. Відповідач вказує, що висновок спеціальної комісії про те, що даний випадок гострого професійного захворювання вважається не пов`язаним з виробництвом, і на нього складається акт за формою Н-1/НП, є правомірним і скасуванню не підлягає. Звертають увагу суду на те, що позивач не зверталась в Управління Держпраці у Закарпатській області із обґрунтованою заявою про призначення повторного спеціального розслідування гострого професійного захворювання із смертельним наслідком.

22.07.2021 року представник позивача Логойда В. подав відповідь на відзив, у якому погоджується, що прийняття рішення за результатами спецрозслідування відноситься до повноважень відповідної комісії, що призначена уповноваженим на те органом і не вимагає від суду підмінити собою комісію та прийняти певне рішення по суті розслідування. Позивач звертає увагу на процесуальні порушення при призначенні комісії із спец розслідування, а також неповноту проведеного розслідування та суперечність його висновків обставинам справи. Так по перше комісія призначена нелегітимним органом, адже постановою КМ України № 1 від 05.01.2021 року обов`язок проводити розслідування покладено на роботодавця, а не органи Держпраці, по друге: створеною комісією не встановлено всі обставини справи, зокрема не встановлено повне коло пацієнтів померлого. Також вказує, що не встановлені причини наявні соті двох суперечливих один одному висновків лікаря-профпатолога спочатку про виробничий характер інфікування, потім про невиробничий. Вказують про неврегульованість питання різних підходів до визначення професії/посади померлого з боку відповідача 1 та відповідача 2, а також в акті спец розслідування. Таким чином на думку позивача наявна ціла серія прогалин у спец розслідуванні, яка говорить про неповноту, формальність і поверховість проведеного розслідування обставин події, що призвела до летального наслідку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив суд даний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача Держпраці у Закарпатській області Гончарук В.В. в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, та просила суд відмовити у задоволенні такого.

Представник відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради Рутковський С.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог у зв`язку їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить встановив наступні фактичні дані та відповідні правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва серії НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 була дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що згідно з наказом № 296-к від 15.10.2013 року Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було прийнято на роботу з переведенням з Ужгородської центральної міської клінічної лікарні на посаду лікаря-хірурга стоматолога отоларингологічного відділення на 0, 5 ст. з 15.10.2013 року ( а.с. 110). Вказана обставина також підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_2 , в які міститься запис про прийняття ОСОБА_2 на посаду лікаря-хірурга стоматолога отоларингологічного відділення ( а.с. 111-112).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 103 від 22.02.2021 року та довідки про причину смерті ( до форми № 106/о № 103) від 22.02.2022 року ( а.с. 91) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлена патологоанатомічна причина смерті : гостра респіраторна хвороба COVID-19, спричинена коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно з Випискою епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 968 КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» ( а.с. 105) ОСОБА_2 був госпіталізований з 10.02.2021 року по 22.02.2021 року з діагнозом гостра распіраторна недостатність, тип І, 2019 nCOV гостра распіраторна хвороба.

05.02.2021 року директором Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Яцина Ю. складено Повідомлення № 370/13-11 про нещасний випадок/гостре професійне захворювання ( отруєння) ОСОБА_2 , зокрема інфікування останнього на COVID-19, ПЛР-8056 ( а.с. 121).

З листа № 07-05/3752 від 24.05.2021 року начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Дорош Б. ( а.с. 35) вбачається, що Повідомлення № 370/13-11 про нещасний випадок/гостре професійне захворювання ( отруєння) про смерть «лікаря-стоматолога ЛОР відділення» КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» ОСОБА_2 надійшло до Управління 22.02.2021 року. У вказаному листі зазначено, що листом від 23.02.2021 року № 454/13-11 КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» надано уточнюючу інформацію щодо найменування посади потерпілого «Лікар-хірург, стоматолог». Вказує, що назва професії, застосована медичним закладом, не відповідає Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03 2002 року № 117, погодженому Міністерством праці та соціальної політики України, випуск 78 «Охорона здоров`я» та державному класифікатору професій ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 зі змінами. Відповідно до вищезгаданих довідників назва даної професії лікар-стоматолог-хірург. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю посади лікаря-стоматолога-хірурга у Переліку посад медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану ) медичну допомогу пацієнтам з гострою распіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, тобто за відсутності однієї з умов, визначених пунктом 141-1 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 17.04.2019 року № 337 (далі - Порядок розслідування) Управлінням видано наказ від 23.02.2021 року № 17-ср «про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком» у відповідності до п.п14, 15 Порядку. Також зазначено, що п. 58 Порядку передбачено процедуру призначення повторного розслідування, зокрема за наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновок комісії.

Як вбачається зі змісту позовної заяви підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугувала її незгода з наказом Управління Держпраці у Закарпатській області «Про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком» №17-ср від 23.02.2021 (зі змінами, внесеними наказом №24-ср від 26.02.2021), а також Актом спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 04.02.2021 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.03.2021 (зі змінами, внесеними наказом №41-ср від 13.04.2021).

Так сторона позивача вважає, що вказаний наказ та акт спеціального розслідування складені в порушення чинного законодавства, є невірними, що позбавляють її, як дружину померлого лікаря ОСОБА_2 на підставі ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» отримати передбачені законом виплати у зв`язку зі смертю потерпілого від професійного захворювання. Відтак позивач не погоджується з висновками комісії із спец розслідування про те, що смерть лікаря ОСОБА_2 не пов`язана з виробництвом. Оскільки ОСОБА_1 не згідна з кваліфікацією причин загибелі чоловіка, звернулася до суду з даним позовом.

В обґрунтування своєї правової позиції сторона позивача вказує, що в даному випадку мали місце процедурні порушення щодо створення комісії із спец розслідування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 43 Конституції України, ст. 2 КЗпП України працівники мають право на належні, безпечні та здорові умови праці, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в разі повної або часткової втрати працездатності, а також на право звернення до суду для вирішення трудових спорів.

Стаття 153 КЗпП України визначає, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю або настала смерть.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ № 377 від 17.04.2019 ( далі - Порядок № 337).

Відповідно до п.1 Порядку № 337, даний порядок визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Вказаним Порядком № 337 в тому числі визначена процедура розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 Так відповідно до 141-1 розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - медичні працівники), внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб проводиться комісією з розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку (далі - комісія), утвореною керівником закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник.

Перелік державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), а також медичних працівників таких закладів визначається керівником робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації медико-біологічної характеру державного рівня, пов`язаної із поширенням COVID-19.

141-2. Керівник закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник, смерть якого настала внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб (далі - медичний працівник, що помер внаслідок інфікування), зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з моменту отримання інформації про випадок смерті медичного працівника надати повідомлення згідно з додатком 2 у паперовій формі:

територіальному органу Держпраці;

робочому органу Фонду;

уповноваженому органу управління або наглядовій раді закладу охорони здоров`я (у разі її утворення).

Комісія утворюється у складі голови та членів комісії наказом керівника закладу охорони здоров`я не пізніше наступного робочого дня з дня надсилання повідомлення про настання нещасного випадку.

До складу комісії входять представники закладу охорони здоров`я:

керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку керівником закладу охорони здоров`я покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії);

посадова особа, відповідальна за організацію лікувального процесу;

представник кадрової служби;

представник фінансово-економічної служби;

представник юридичної служби;

представник первинної організації профспілки, представником якої був медичний працівник, що помер внаслідок інфікування (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці).

141-3. Розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, проводиться комісією протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

У разі виникнення потреби у проведенні лабораторних досліджень, медичних експертиз для встановлення обставин і причин настання смерті медичного працівника строк проведення розслідування може бути продовжений до отримання відповідних висновків, матеріалів, відповідей, пояснень, але не більше ніж на 10 робочих днів.

141-4. Члени сім`ї медичного працівника, що помер внаслідок інфікування, або уповноважені ними особи не можуть входити до складу комісії, але мають право отримувати від комісії інформацію про хід проведення розслідування, ознайомлюватися з матеріалами розслідування, отримувати витяги та копії з них, вносити пропозиції, подавати документи щодо випадку смерті медичного працівника, надавати відповідні пояснення, бути присутніми на засіданні комісії.

141-5. Комісія:

проводить засідання, на яких розглядає інформацію про гостре професійне захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, складає протоколи засідання комісії;

отримує письмові пояснення від посадових осіб, працівників закладу охорони здоров`я, свідків про обставини виникнення гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку;

визначає вид події, що спричинила гостре професійне захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку;

визначає необхідність проведення лабораторних досліджень та медичних експертиз;

встановлює осіб, які порушили вимоги нормативно-правових актів з охорони праці;

розробляє план заходів щодо запобігання гострим професійним захворюванням;

з`ясовує обставини та причини настання гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку;

визначає пов`язане чи не пов`язане гостре професійне захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, з виробництвом;

складає акти за формою Н-1 згідно з додатком 11 та визначає кількість таких актів;

розглядає та підписує примірники актів за формою Н-1;

передає не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування та примірники таких актів керівнику закладу охорони здоров`я для їх розгляду та затвердження.

141-6. Рішення щодо визнання гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, пов`язаним чи не пов`язаним з виробництвом приймається комісією шляхом голосування простою більшістю голосів. У разі рівної кількості голосів членів комісії голос голови комісії є вирішальним.

141-7. Голова комісії зобов`язаний до першого засідання комісії листом поінформувати членів сім`ї медичного працівника, що помер внаслідок інфікування, або уповноважених ними представників про призначення розслідування, їх права, запросити до співпраці та на засідання комісії, у подальшому надавати інформацію про хід проведення розслідування, ознайомити з матеріалами розслідування на заключному засіданні комісії.

141-8. Голова та члени комісії мають право отримувати усні та письмові пояснення щодо гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, проводити опитування посадових осіб та інших працівників закладу охорони здоров`я, свідків та інших причетних до цього випадку осіб.

141-9. Керівник закладу охорони здоров`я зобов`язаний:

створити належні умови для роботи комісії;

забезпечити проведення необхідних лабораторних досліджень, медичних експертиз тощо;

забезпечити належне виконання членами комісій своїх обов`язків, а у разі невиконання - внести відповідні зміни до складу комісії;

розглянути протягом двох робочих днів після складення актів за формою Н-1 матеріали розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, підготовлені комісією, затвердити примірники актів за формою Н-1;

організувати друкування, тиражування та формування протягом одного робочого дня після затвердження актів за формою Н-1 необхідної кількості копій матеріалів розслідування разом з актами за формою Н-1, їх прошиття та нумерацію.

141-10. Керівник закладу охорони здоров`я повинен надіслати оригінали актів за формою Н-1 протягом двох робочих днів після їх затвердження:

територіальному органу Держпраці за місцем настання випадку гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку;

робочому органу Фонду за місцем настання випадку гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку;

членам сім`ї медичного працівника, що помер внаслідок інфікування, або уповноваженим ними особам.

Іншим особам, які брали участь у розслідуванні гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, надається копія акта.

141-11. До матеріалів розслідування належать такі документи:

копія повідомлення закладу охорони здоров`я про гостре професійне захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку;

копія наказу про утворення комісії;

копія наказу про продовження строку проведення розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку (у разі наявності);

примірник (копія) акта за формою Н-1;

копії листів членам сім`ї медичного працівника, що помер внаслідок інфікування, або уповноваженим ними особам;

протоколи засідання комісії;

пояснювальні записки та протоколи опитування посадових осіб та інших працівників закладу охорони здоров`я, свідків та інших причетних осіб;

копії документів про забезпечення медичного працівника засобами індивідуального та колективного захисту;

копії документів про проходження медичним працівником попереднього та періодичного медичних оглядів;

лікарське свідоцтво про смерть за формою, затвердженою МОЗ;

результати додаткових лабораторних досліджень та медичних експертиз (у разі їх проведення);

запити про надання відповідних висновків і матеріалів та відповіді на них;

інші документи, що використані та складені комісією під час проведення розслідування.

141-12. Оригінали актів за формою Н-1 разом з іншими матеріалами розслідування зберігаються закладами охорони здоров`я відповідно до строків зберігання, нормативно встановлених типовими та галузевими переліками видів таких документів, затверджених відповідно до законодавства.

141-13. Протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 члени сім`ї медичного працівника, що помер внаслідок інфікування, або уповноважені ними особи мають право звернутися до закладу охорони здоров`я щодо призначення повторного розслідування у зв`язку із незгодою з причинами настання гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1.

За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії, керівником закладу охорони здоров`я призначається повторне розслідування випадку гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку.

Повторне розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, проводиться комісією в іншому складі.

Висновки повторного розслідування випадку гострого професійного захворювання COVID-19, що призвело до смертельного наслідку, можуть бути оскаржені лише у судовому порядку.

141-14. У разі коли під час проведення розслідування гострого професійного захворювання комісією, утвореною відповідно до пункту 12 цього Порядку, з`ясовується, що смерть медичного працівника настала внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб, наказ про утворення цієї комісії визнається таким, що втратив чинність, а матеріали такого розслідування передаються комісії, утвореній відповідно до пункту 141-1 цього Порядку.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи суд встановив, що в даному випадку розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 проводилось комісією, утвореною відповідно до пункту 14 цього Порядку, а саме органом Держпраці утворена комісія із спеціального розслідування (далі - спеціальна комісія).

В даному конкретному випадку розслідування було призначено відносно ОСОБА_2 , який відносився до категорії медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, його смерть встановлена внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2, предметом розгляду спеціального

розслідування відповідно було питання, чи відбулося інфікування померлого під час виконання професійних обов`язків та в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб.

Таким чином в даному випадку законодавець передбачив особливий порядок розслідування випадків смерті медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - медичні працівники), внаслідок інфікування коронавірусом SARS-CoV-2 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження збудниками інфекційних хвороб, зокрема визначив, що таке розслідування проводиться комісією з розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку (далі - комісія), утвореною керівником закладу охорони здоров`я, в якому працював медичний працівник.

Натомість в даному випадку розслідування відносно ОСОБА_2 було призначено Управлінням держпраці в у Закарпатській області, а не керівником закладу охорони здоров`я, зокрема Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака», в якому працював медичний працівник, тобто не уповноваженою особою.

Таким чином суд погоджується з думкую позивача, що через відсутність у відповідача-1 права на формування комісії, виникає питання про нелегітимність її складу та підстав утворення та результати голосування.

Надавши оцінку доводам сторони відповідача щодо відсутності посади лікаря стоматолога - хірурга у Переліку посад медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну (спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, що на думку відповідача говорить про відсутність однієї з умов, визначених пунктом 141 1 Порядку розслідування Управлінням Держпраці у Закарпатській області видано наказ від 23.02.2021р. №17-ср «Про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком», суд звертає увагу на наступне.

Згідно доданих до матеріалів справи копій довідок про доходи, що видані ОСОБА_2 ( а.с. 19, 20) вказано, що останній займав посаду лікаря-хірурга.

Згідно Наказу № 296-к від 15.10.2013 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу до Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» на посаду лікаря-хірурга стоматолога отоларингологічного відділення.

Як вбачається з матеріалів спец розслідування, проведених комісією, зокрема в акті форми Н-1/НП від 17.03.2021 року зазначений код посади ОСОБА_2 2221.2, що відповідає коду посади «Лікар-хірург».

Також суд звертає увагу на те, що в Переліку посад медичних працівників державних і комунальних закладів охорони здоров`я, що надають первинну, екстрену, а також в стаціонарних умовах вторинну(спеціалізовану) і третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2

міститься не тільки позиція «лікар-хірург», а також зазначено, що такий стосується «лікарів інших спеціальностей, які залучаються до надання в стаціонарних умовах вторинної(спеціалізованої) і третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2».

Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Академії медичних наук України, Міністерства праці та соціальної політики України 29.12.2000 N 374/68/338 затверджено Інструкцію про застосування переліку професійних захворювань. Відповідно до п. 1 цієї інструкції перелік професійних захворювань - основний документ, яким слід керуватися при встановленні, зокрема, діагнозу професійного захворювання, зв`язку його з виконуваною роботою або професією.

До професійних захворювань належать такі захворювання, які виникли внаслідок професійної діяльності працюючого та зумовлені виключно або переважно впливом шкідливих речовин, певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Таким чином, при вирішенні питання, чи захворювання є професійним, враховується в сукупності і фактори, вплив яких може викликати це професійне захворювання - в даному випадку, контакт з інфекційними хворими на COVID-19, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань (стовпчик 3 таблиці Переліку професійних захворювань), а також робота медичного працівника, що безпосередньо зайнятий у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню COVID-19, та лікування пацієнтів із випадками COVID-19 (стовпчик 4 таблиці Переліку професійних захворювань).

Узагальнюючи вищевикладене суд приходить до висновку, що питання правильного формулювання посади померлого ОСОБА_2 не є суттєвим та вирішальним у даному випадку.

Таким чином, при вирішенні питання, чи захворювання є професійним, враховується в сукупності і фактори, вплив яких може викликати це професійне захворювання - в даному випадку, контакт з інфекційними хворими на COVID-19, інфікованими матеріалами чи переносниками захворювань (стовпчик 3 таблиці Переліку професійних захворювань), а також робота медичного працівника, що безпосередньо зайнятий у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширенню COVID-19, та лікування пацієнтів із випадками COVID-19 (стовпчик 4 таблиці Переліку професійних захворювань).

При встановлені наявності зв`язку захворювання лікаря ОСОБА_2 на COVID-19 із виконанням ним професійних обов`язків, суд , вивчивши надані сторонами письмові докази, приходить до переконання, що такі містить суперечності.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи містяться два консультативні заключення лікаря -профпатолога ОСОБА_5 щодо результатів епідрозстеження щодо роботи постраждалого в КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака», які містять дві діаметральної протилежні думки. Так, в одному вказано, що зв`язок інфекційного захворювання ОСОБА_2 з його професійною діяльністю не підтверджений , в іншому зазначено, що інфекційне захворювання ОСОБА_2 ймовірно пов`язане з його професійною діяльністю.

Приписами статті 2 ЦПК передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Крім того, суд враховує, що Європейським судом з прав людини у пункті 145 рішення від 15.11.1996 року по справі Чахал проти Об`єднаного Королівства вказано про те, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

У свою чергу, приписами статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 по справі №1-12/2003).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належно встановивши обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, понесені позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 200, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою КМУ № 377 від 17.04.2019 ( далі - Порядок № 337). суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Управління Держпраці у Закарпатській області «Про призначення комісії з спеціального розслідування гострого професійного захворювання (отруєння) із смертельним наслідком» №17-ср від 23.02.2021 (зі змінами, внесеними наказом №24-ср від 26.02.2021), скасувати Акт спеціального розслідування нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 04.02.2021 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 17.03.2021 (зі змінами, внесеними наказом №41-ср від 13.04.2021).

Зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної Ради створити комісію з розслідування гострого професійного захворювання COVID-19, спричиненого коронавірусом SARS-CoV-2, що призвело до смертельного наслідку, щодо факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 лікаря-хірурга, стоматолога отоларингологічного відділення КНП «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» ЗОР Мельничука Дмитра Васильовича.

Стягнути з Управління Держпраці у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні).

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні).

Учасники судового процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління Держпраці у Закарпатській області, адреса: 88018, м. Ужгород, вул. Минайська, 16, .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Закарпатська обласна клінічна лікарня імені Андрія Новака» Закарпатської обласної ради, адреса: 88018, м. Ужгород, вул. Капушанська, 22, .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду