Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2903/21
Провадження № 2/935/136/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Пасічного Т.З.

із секретарем Сьомак Л.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду м.Коростишів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив наступне. 22.03.2021р. водій, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_2 , та в подальшому здійснив наїзд на задню частину напівпричепа Shwarzmuller, р.н. НОМЕР_3 у складі автопоїзда з сідловим тягачем DAF р.н. НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_3 загинув на місці пригоди. 25.05.2021р. представником ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» подано в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах сина загиблого ОСОБА_4 заяву про виплату страхового відшкодування до ПАТ «Страхова група «ТАС». 22.07.2021р. відповідач надіслав лист-розрахунок виплати страхового відшкодування в сумі 240 000 грн. з сумою першої виплати 40000 грн., а саме: 216 000 грн. відповідно до п.27.2 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 24 000 грн. відповідно до п.27.3 ст.27 Закону. Станом на 29.09.2021р. виплачено 40 000 грн. В подальшому страхова компанія вказала, що буде виплачувати щомісячно по 3000 грн. до лютого 2027р., залишок виплати (остання виплата) у розмірі 2000 грн. буде виплачена у березні 2027р. Позивач вважає, що рішення відповідача про часткову виплату страхового відшкодування є необґрунтованим, безпідставним та таким, що грубо порушує права позивача на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач зазначає, що вказане рішення відповідача про розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання малолітнього сина загиблого суперечить положенню статті 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування на утримання в розмірі 200 000 грн.

Ухвалою суду від 26.10.2021р. постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 22.03.2021р. відбулася ДТП, під час якої водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Aveo, р.н. НОМЕР_2 , та в подальшому здійснив наїзд на задню частину напівпричепа Shwarzmuller, р.н. НОМЕР_3 у складі автопоїзда з сідловим тягачем DAF р.н. НОМЕР_5 . Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_3 загинув на місці пригоди.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 14.01.2020р. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини записані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

Мати малолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_1 25.05.2021р. звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування для малолітнього сина за шкоду, заподіяну внаслідок втрати годувальника, що складається з 24 000 грн. моральної шкоди та 216 000 грн. відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника.

Мати загиблого ОСОБА_5 відмовилась від отримання належних їй виплат на користь ОСОБА_4 , про що надала нотаріально засвідчену заяву.

28.08.2021р. за №16949/7121 позивачу та її представнику надіслано лист-розархунок виплати страхового відшкодування в сумі 240 000 грн. з сумою першої виплати 40000 грн., а саме: 216 000 грн. відповідно до п.27.2 ст.27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 24 000 грн. відповідно до п.27.3 ст.27 Закону.

Станом на 29.09.2021р. позивачу виплачено 40 000 грн.

В подальшому страхова компанія вказала про намір виплачувати щомісячно по 3000 грн. до лютого 2027р., залишок виплати (остання виплата) у розмірі 2000 грн. буде виплачена у березні 2027р.

Правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані як загальними нормами Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди, так і спеціальними нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо відшкодування шкоди, спричиненої смертю потерпілого власниками наземних транспортних засобів, які і підлягають застосуванню при вирішенні спору.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно частини 5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 1 статті 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті, і така шкода відшкодовується, зокрема батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно, інвалідам - на строк їх інвалідності. При цьому, згідно частини 3 згаданої норми Закону, особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Статтею 1202 ЦК України встановлено порядок відшкодування такої шкоди та передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами і лише за наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Право осіб, які знаходились на утриманні потерпілого та осіб, які взяли на себе витрати з поховання, на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, передбачено і п.27.1. обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.27.2 ст.27 вище згаданого Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного Кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Суд приходить до висновку, що розтермінування виплати страхового відшкодування на утримання сина загиблого ОСОБА_3 суперечить положенню ст.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з огляду на наступне.

Статтею 36.2 вищевказаного Закону передбачено, що «Страховик, приймаючи рішення про виплату страхового відшкодування, зобов`язаний виплатити його в передбачений 90-денний строк з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.» Тобто, вказана вище норма встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Однак, всупереч ст.36.2 Закону, ПАТ «Страхова група «ТАС» здійснено лише часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 40 000 грн.

Згідно з ст.2.1 Закону відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Як уже зазначено вище, ст. 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого здійснюється щомісячними платежами.

Однак, ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Тобто, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів.

Враховуючи вищезазначене, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши належним чином зібрані по справі докази, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 908 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 274 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 200 000 (двісті тисяч) гривень частки невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.06.2022 року.

Суддя Т.З.Пасічний