Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 611/558/12
Провадження № 4-с/935/1/22
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді - Янчук В.В.

з секретарем судових засідань - Кумечко С.М.,

за участі скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Коростишівського районного суду Житомирської області із скаргою на дії начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Желєзної Т.С. у виконавчому провадженні, згідно прохальної частини просить суд: зобов`язати начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Желєзну Т.С. здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів виходячи із виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів у розмірі ј частини заробітку ( доходу) щомісячно на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , починаючи з 06.03.2012 р. і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 заробітку ( доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що у провадженні начальника Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Желєзної Т.С. перебуває виконавче провадження № 611/558 від 17.05.2012 з примусового виконання виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини заробітку ( доходу) щомісячно на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 06.03.2012 р. до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент прийняття рішення суду по стягненню аліментів у розмірі ј частини доходів, ОСОБА_1 працював та відповідно стягували ј від усіх видів доходу, проте з 2018 він не працює, перебував як безробітній в Коростишівській районній філії Житомирського ОЦЗ, має тимчасові підробітки, які складають 3000 на місяць. Протягом січня жовтня 2021 сплатив аліменти у сумі 4000 грн. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 15.11.2021, сума заборгованості складає 22853,00 грн. ОСОБА_1 вважає, що аліменти необхідно стягувати, як визначено в рішенні суду в мінімальному розмірі , встановленому законодавцем, а тому державний виконавець повинен нараховувати аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 22853,00 підлягає скасуванню, а начальника Коростишівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області слід зобов`язати здійснити перерахунок розміру заборгованості, і за вказаним перерахунком розмір заборгованості повинен складати 5810 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з мотивів то доводів, що викладені в скарзі. Вказав, що протягом лютого жовтня 2021 р. щомісячно сплачував по 400 грн. аліментів на утримання сина. Протягом 2021 р. не працював, хворів, мав тимчасові підробітки. Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів є необгрунтований та підлягає перерахунку до розміру 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

В судове засідання Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) свого представника не направили. До суду надійшла заява начальника ВДВС Желєзної Т.С., відповідно до якої просить здійснювати розгляд скарги за їх відсутності, а в задоволенні скарги відмовити. Як вбачається з письмового відзиву на виконанні у Коростишівському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження АСВП № 32808053 за виконавчим листом № 611/558 від 17.05.2012 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі ј частини заробітку ( доходу) щомісячно на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 06.03.2012 р. до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який надійшов на виконання до ВДВС 29.05.2012 р., та того ж дня відкрито виконавче провадження. За період з січня 2021 по 01.11.2021 на депозитний рахунок відділу щомісячно надходили аліменти від ОСОБА_1 в розмірі 400,00 грн, які перераховувались стягувачу. Водночас, за вказаний період у боржника утворилась заборгованість по аліментах, сукупний розмір якої перевищує 10 місяців, в сумі 22853,00 грн., яка розрахована із середньомісячної заробітної плати працівника для даної місцевості, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 195 СК України.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином До суду подала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд скарги за її відсутності, а в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скаржника та заперечення державного виконавця, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов наступного висновку.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 17.05.2012 року Коростишівським районним судом Житомирської області по справі №611/558/12 видано виконавчий лист від 17.05.2012, згідно якого вбачається, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку ( доходу) щомісячно на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 06.03.2012 р. до повноліття сина ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 50).

Вказаний виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у начальника відділу Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), виконавче провадження №32808053 (а.с. 49- 85).

З матеріалів виконавчого провадження №32808053, вбачається, що начальником Коростишівського відділу державної виконавчої служби у Житомирському району Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Желєзною Т.С. проведений розрахунок заборгованості по аліментам у відповідності до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження та на підставі середньої заробітної плати по району, де мешкає боржник. Борг по сплаті аліментів станом на 01.11.2021 складає 22853,00 грн. ( а.с. 36).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

У рішеннях по справах «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia) від 07 травня 2002 р., заява № 59498/00, п.40; «Ясіуньєне проти Литви» (Jasinienл v. Lithuania) від 06 березня 2003 р., заява № 41510/98, п. 45. Суд звертає увагу на свою практику, де неможливість для заявника домогтися виконання рішення на його чи її користь становить втручання у право на мирне володінням майном, як вказано у першому реченні пункту першого статті 1 Першого протоколу.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому, він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За змістом частин 3-4 статті 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження.

Частиною 8 вказаної статті передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) визначається, виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, пояснень в судовому засіданні ОСОБА_1 , останній у спірний період часу не працював та про наявність фактично отриманого доходу і джерела його надходження відділ ДВС не повідомляв.

За вказаних умов розрахунок заборгованості зі сплати аліментів обґрунтовано здійснено начальником відділу ДВС на підставі встановленого органом статистики розміру середньої заробітної плати у Житомирському районі Житомирської області.

Оскаржуючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що при визначенні суми щомісячних платежів начальником ДВС вираховано, що ОСОБА_1 слід платити аліменти із середньої заробітної плати по району, а не у розмірі 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку.

Однак, такі твердження скаржника є помилковими, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 також передбачено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Разом з тим, наведений порядок визначення розміру аліментів, що сплачуються із доходу після утримання обов`язкових податків і зборів, передбачений у разі отримання платником доходів, однак ОСОБА_1 доходів у спірному періоді не мав, аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , обчислено, виходячи із розміру середнього заробітку працівника у Житомирському районі Житомирської області.

У випадку, коли платник аліментів не працює, розмір щомісячних платежів встановлюється за приписами статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України, згідно яких не передбачено зменшення суми середньомісячного заробітку у даній місцевості на суму податків, що зазвичай сплачуються із фактично отриманого доходу платника, як це встановлено для платників за приписами частини першої статті 70 цього Закону.

Відповідний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 659/988/18, провадження № 61-6205ск19.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 у спірному періоді не працював та не отримував офіційних доходів, начальником ВДВС правомірно здійснено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з розміру середнього заробітку працівника у Житомирському районі Житомирської області.

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать, що дії державного виконавця начальника ВДВС Желєзної Т.С. з нарахування заборгованості зі сплати аліментів узгоджуються із вимогами Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та СК України, і ОСОБА_1 оскаржуваний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів не спростований, а тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Хмельницький на дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено: 11 лютого 2022 р.

Суддя: В.В. Янчук.