ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/388/22Головуючий по 1 інстанції
Справа № 711/5329/21 Категорія: 305010100 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач )

Суддів Карпенко О.В., Бородійчука В.Г.

За участі секретаря Захарченко А.Д.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

відповідач - ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес»;

особа, яка подає апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Ієговська А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року, ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В. у приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси 09.11.2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

в с т а н о в и в :

25.08.2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі свого представника - адвоката Ієговської А.О. звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого.

Позивачі в обґрунтування позову вказують, що 16.07.2019 року на 49км.+500м автодороги «Благовіщенське-Миколаїв», на території Первомайського району Миколаївської області, автомобіль «CITROEN BERLINGO», н. з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN LT», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , після чого відбулось зіткнення з автобусом «NEOPLAN», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 .

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля «CITROEN BERLINGO», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тяжкі травми та померла в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками загиблої ОСОБА_6 , а тому їм причинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у шкоді, пов`язаній із втратою годувальника.

Станом на дату дорожньо - транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля «CITROEN BERLINGO», н.з. НОМЕР_1 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 8939942, який діяв на момент настання дорожньо - транспортної пригоди станом на 16.07.2019 року.

За фактом настання дорожньо - транспортної пригоди було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 та розпочате досудове розслідування.

21.12.2019 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України у зв`язку із смертю обвинуваченого.

20.12.2019 року представниками позивачів було направлено до ПАТ «СК «Брокбізнес» повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду та заяви про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.

Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог вказано вимоги щодо - 25038,00 грн. - 1/2 частки страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, що належить батькові загиблої ОСОБА_1 - 25038,00 грн. - 1/2 частки страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди, що належить матері загиблої ОСОБА_2 ; - 75114,00 грн. - 1/2 частки страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, що належить батькові загиблої ОСОБА_1 ; - 75114,00 грн. - 1/2 частки страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, що належить матері загиблої ОСОБА_2 ; - 50076,00 грн. - страхового відшкодування, понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника загиблій (в межах ліміту).

27.01.2020 року відповідачем було надіслано листи за вих. № 86/11 та № 87/11 від 21.01.2019 року про надання додаткових документів, а саме : ОСОБА_1 необхідно надати довідку з Пенсійного фонду щодо отримання пенсії за віком; документ, що підтверджує перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_6 , квитанцію, чеки, що підтверджують здійсненні витрати на поховання.

ОСОБА_2 необхідно надати довідку з Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії за віком; документ, що підтверджує перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_6

19.02.2020 року представником позивачів було надано документи, які вимагались відповідачем у вказаних вище листах.

23-24.02.2020 року на банківські реквізити представників позивачів по довіреності, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 50076,00 грн., а саме: страховиком здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, вимоги позивачів щодо здійснення виплати страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника та понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника загиблій, страховиком проігноровані.

З огляду на вказане, позивачі звернулись до суду з даним позовом, в якому просили: стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 75 114,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 75 114,0 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та 50 076,0 грн. страхового відшкодування, понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника.

29.09.2021 року представником позивачів надано заяву про уточнення позовних вимог, яку суд першої інстанції розцінив, як заяву про зменшення позовних вимог, оскільки позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 75114,0 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника; - стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 75114,0 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника та 15066,0 грн. страхового відшкодування понесених витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника (з урахування того, що відповідачем здійснено частково таку виплату в сумі 35010,0 грн.).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року у

задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Ієговську А.О. оскаржили рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є інвалідами та непрацездатними особами (за інвалідності), останнім призначено пенсію по інвалідності довічно, будучі в похилому віці, позивачі з інвалідністю позбавлені будь-якої підтримки від доньки, яка була їх опорою, підтримкою та годувальником, а також втратили можливість утримання в майбутньому через смерть доньки.

Представник позивачів вказує, що відповідач самоусунувся від виконання покладеного на нього обов`язку щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування і безпідставно покладає цей обов`язок на потерпілих. Вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до ст. 1200 ЦК України, як особи, які на день смерті доньки ОСОБА_6 , мали право на одержання від неї утримання, мають право стягнення зі страхової компанії відшкодування пов`язаного зі смертю потерпілої.

Скаржники звертають увагу на те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки представником та позивачами отримати дані докази самостійно не можливо, так як всі відомості щодо померлих осіб, є інформацією з обмеженим доступом, конфіденційною та може надаватись лише на ухвалу суду.

Враховуючи викладене вище, представник та позивачі категорично не погоджуються із рішенням суду, вважають, що суд першої інстанції ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, оскільки висновки суду, викладені в рішенні порушують норми матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Таким чином, представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Ієговська А.О. просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілої ОСОБА_6 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілої ОСОБА_6 задовольнити, а саме: стягнути з ПАТ «СК «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 75114,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із смертю потерпілої. Стягнути з ПАТ «СК «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 75114,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного із смертю потерпілої; вирішити питання з розподілом понесених сторонами судових витрат.

18.02.2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ПАТ «СК «Брокбізнес» - адвоката Томіна О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник відповідача вказує, що позивачами не доведено потребу у матеріальній допомозі. Крім того, позивачам станом на день смерті ОСОБА_6 нараховувалась пенсія, яка є більшою за встановлений розмір прожиткового мінімуму, а тому позивачі не набули права на утримання.

Представник відповідача зазначає у відзиві, що факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів існування, однак позивачами не доведено як потребу в матеріальній допомозі, так і те, що ОСОБА_6 утримувала та взагалі мала змогу утримувати своїх батьків, маючи двох малолітніх дітей.

Просить апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони в судове засідання не з?явились повторно, про день та час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення, які повернулись на адресу суду.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи наполягання сторін на участі у розгляді справи в суді апеляційної інстанції на адресу суду не надходило, тому апеляційний суд ухвалив розглядати справу за відсутності належно повідомлених учасників справи, які повторно не з?явились в апеляційний суд.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимоги апеляційної скарги позивача, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Приймаючи до уваги, що представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Ієговська А.О. в апеляційній скарзі просить апеляційний суд скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілої ОСОБА_6 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , то колегія суддів апеляційного суду перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції саме в цій частині заявлених вимог.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, приймаючи до уваги роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року про те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілої ОСОБА_6 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено, що вони перебували на утриманні своєї загиблої доньки та вона мала можливість надавати своїм батькам таку допомогу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки судом першої інстанції встановлено дійсні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалено у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, апеляційний суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 16.07.2019 року на 49км.+500м автодороги «Благовіщенське-Миколаїв», на території Первомайського району Миколаївської області, автомобіль «CITROEN BERLINGO», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN LT», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , після чого відбулось зіткнення з автобусом «NEOPLAN», н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 (а. с. 12).

Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля «CITROEN BERLINGO», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тяжкі травми та померла в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається із довідки про причину смерті від 18.07.2019 року та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.07.2019 року (а. с. 15-16).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками загиблої ОСОБА_6 , вказане підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 11.11.1983 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 27.04.2006 року (а. с. 17-18).

Станом на дату дорожньо - транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля «CITROEN BERLINGO», н.з. НОМЕР_1 за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 8939942, який діяв на момент настання дорожньо - транспортної пригоди станом на 16.07.2019 року (а. с. 14).

За фактом настання дорожньо - транспортної пригоди було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 та розпочате досудове розслідування (а. с. 12).

21.12.2019 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області закрито кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України у зв`язку із смертю обвинуваченого. Вказане судове рішення набрало законної сили 02.01.2020 року (а. с. 13).

20.12.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в особі своїх представників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду та заявами про виплату страхового відшкодування, а саме: 25 038,00 грн. - 1/2 частина страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою ОСОБА_1

25 038,00 грн. - 1/2 частина страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою ОСОБА_2 75 114,00 грн. - 1/2 частина страхового відшкодування, пов`язана із втратою годувальника батьку ОСОБА_1 75 114,00 грн. - 1/2 частина страхового відшкодування, пов`язана із втратою годувальника матері ОСОБА_2

50 076,00 грн. - страхове відшкодування, пов`язане із понесеними витратами на поховання та спорудження надгробного пам`ятника (а. с. 34-49).

27.01.2020 року відповідачем було надіслано листи за вих. № 86/11 та № 87/11 від 21.01.2019 року про надання додаткових документів, а саме : ОСОБА_1 необхідно надати довідку з Пенсійного фонду щодо отримання пенсії за віком; документ, що підтверджує перебування ОСОБА_1 на утриманні у ОСОБА_6 , квитанцію, чеки, що підтверджують здійсненні витрати на поховання.

ОСОБА_2 необхідно надати довідку з Пенсійного фонду України щодо отримання пенсії за віком; документ, що підтверджує перебування ОСОБА_2 на утриманні ОСОБА_6 (а. с. 40-41).

19.02.2020 року представником позивачів було надано документи, які вимагались відповідачем у вказаних вище листах (а. с. 42).

Як вказують у свій позовній заяві позивачі, 23-24.02.2020 року на банківські реквізити представників позивачів по довіреності, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 50 076,0 грн., а саме : страховиком здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 2).

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Положення цієї статті кореспондується з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», за змістом якої договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування, і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування згідно ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності згідно ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджуються з висновком суду першої інстанції, що позивачами не доведено, що вони перебували на утримання своєї загиблої доньки, та дочка мала можливість надавати своїм батькам таку допомогу .

Так, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що матеріали справи містять пенсійне посвідчення ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 (а. с. 30), пенсійне посвідчення ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 (а. с. 26), згідно до яких позивачам встановлено ІІІ групу інвалідності, а також копії довідок про розмір пенсії позивачів (а. с 27, 31).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, такі докази не є належними та допустимими доказами того, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно перебували на утриманні дочки ОСОБА_6 та в матеріалах справи відсутні докази про доходи останньої та її можливість утримувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як і докази про те, що вони потребували такої допомоги.

Разом з тим, п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв?язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Із доданих до матеріалів справи повідомлення про ДТП (а. с. 34), заяв на виплату страхового відшкодування (а. с. 38, 39) та заяви про долучення документів на виплату страхового відшкодування (а. с. 42) вбачається, що страховику не було подано документи, які підтверджують перебування позивачів на утриманні потерпілої, її доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік.

Колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що встановлена позивачам III група інвалідності та копії довідок про розмір пенсії останніх не підтверджують заявлених у позові вимог.

Інші належні та допустимі докази, які б могли свідчити про те, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на утриманні загиблої дочки ОСОБА_6 в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із смертю потерпілої, оскільки позивачі не подали належних та допустимих доказів, що вони мали право на страхове відшкодування в порядку ст. 1200 ЦК України та п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В свою чергу, доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення неправильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалене в справі рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід віднести за рахунок скаржників, оскільки з інших учасників судового процесу судові витрати не стягуються, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено та рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Ієговської Анастасії Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту, в порядку та за умов, визначених цивільно - процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складений 24.06. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді О.В. Карпенко

В.Г. Бородійчук