Провадження № 2/537/143/2022
Справа № 638/3599/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2022 р.Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді - Маханькова О.В.

за участю секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Крюківського районного суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності (розпорядженням Нацкомфінпослуг №2606 від 27.10.2015 зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16103225).

02.02.2017 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 131919 в електронній формі. За умовами п. 1.1. укладеного між Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Пунктом 1.3. Договору позики встановлено, що позика надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний Позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики між Позичальником і Позикодавцем.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1500,00 грн, що підтверджується повідомленням від ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» належним чином виконані умови Договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Відповідно п. 1.1, 1.5 Договору позики, загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» станом на 04.03.2020 року становить 64 841,00 грн., з яких: 1500,00 грн. - основний борг; 32 105,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 31 236,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з цим просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованість за договором позики в розмірі 64 841,00 грн. та судові витрати в сумі 2102, 00 грн.

Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Просив розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

В судовому засідання відповідач ОСОБА_1 , вимоги позовної заяви не визнала, просила відмовити у задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, встановив наступне.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ч.1 ч.2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що 02.02.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» та ОСОБА_1 уклали договір позики № 131919 в електронній формі.

За умовами п. 1.1. укладеного Договору позики Позикодавець надає Позичальникові грошові кошти в сумі 1500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5. цього Договору.

Пунктом 1.3. строк позики за цим Договором складає 30 днів, позика має бути погашена згідно Графіку розрахунків до Договору позики № 131919 від 02.02.2017 до 04.03.2017 року.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4. Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1500,00 грн.

Встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач приєднався до Правил надання грошових коштів у вигляді позики, розміщених на сайті Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», оформив заявку та отримав грошові кошти у вигляді позики на платіжну картку від Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін», які не повернув у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи, а саме з наданої позивачем довідки щодо заборгованості вбачається, що станом на 04.03.2020 за ОСОБА_1 обліковується прострочена заборгованість на суму 64 841,00 грн., з яких 1500,00 грн основний борг, 32 105,00 грн - заборгованість за відсотками, 31 236,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Крім цього, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна скорочена позовна давність в один рік.

Законодавець встановив, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Про застосування позовної давності відповідач зазначила у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п. 7.8 договору позики №131919 від 02.02.2017 до правовідносин за цим договором встановлюється загальний строк позовної давності, що визначений ст. 257 ЦПК України, у три роки.

Згідно із ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики було укладено 02.02.2017 строком на 30 днів, тобто строк кредитування визначено з 02.02.2017 до 04.03.2017. Саме в цей проміжок часу відповідач повинен був незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість.

Сторони домовились, що сума позики має бути повернута 04.03.2017 року, тому у зв`язку із недотриманням позичальником такої домовленості, про порушене право позивач був обізнаний, а тому позовна давність для захисту порушеного права тривала з 05.03.2017 року до 04.03.2020 року.

Як вбачається з матеріалів судової справи, позовна заява про стягнення заборгованості за договором позики № 131919 направлена позивачем до суду поштовим відправленням сформованим 06.03.2020, а отримана судом 11.03.2020 року (вх. № 14401), тобто на час звернення позивача до суду з позовом у справі, строк позовної давності сплив.

При цьому, позивачем не наведено обставин та підстав, за яких ним було пропущено строк загальної позовної давності та не наведено поважності причин пропуску такого строку. Із заявами про поновлення такого строку Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» також не зверталося.

Згідно з положеннями ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 251, 252, 256, 257, 261, 267, 525, 526,543,553,625,629,1046,1049,1054 ЦК України, ст.ст.12,19,81,82,89,141,258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк, з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2022 року.

Суддя: Маханьков О.В.