Провадження №2/523/3452/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань - Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач у справі є батьками неповнолітній дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що неповнолітні діти перебувають на її повному утриманні, та всі обов`язки щодо виховання дітей та їх забезпечення покладені на неї. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, а відтак вона змушена звернутись до суду зданим позовом. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2 000 гривень щомісяця на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.03.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти, у твердій грошовій сумі у розмірі: 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у розмірі: 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 травня 2022 року задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - скасовано. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 17 червня 2022 року о 14-15 годині, у приміщенні суду.

Не погоджуючись з позовними вимогами, на адресу суду 13.06.2022 року (вх. № 9951) надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника ОСОБА_2 , адвоката Садаклієва Івана Ілліча. Згідно відзиву на позовну заяву, представник відповідача зазначає, що відповідач позов не визнає, вважає його безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування позиції щодо не визнання позовних вимог представник зазначив, що позивач за адресо: АДРЕСА_7 не проживає з початку 2019 року, що підтверджується Актом про не проживання, за вказаною адресою проживають: ОСОБА_5 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який і перебуває на утриманні відповідача. Представник зазначає, що починаючи з серпня 2021 року по березень 2022 року ОСОБА_3 постійно проживав в квартирі з відповідачем та був на його утриманні, станом на цей час ОСОБА_3 , знаходить за кордоном у Чеській республіці. На момент звернення позивача з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, старший син сторін по справі проживав з батьком, тобто відповідачем по справі, а відтак і перебував на його утриманні.

Щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник відповідача зазначив, що неповнолітній син сторін проживає з бабусею (матір`ю позивача) у місті Ананьєв Одеської області. Відповідач постійно направляв грошові перекази на утримання ОСОБА_4 , а за можливості приїздив до сина та проводив з ним час.

Представник зазначає, що ст. 181 СК України визначені способи виконання батьками обов`язків по утриманню дитини, якими є добровільне утримання дитини у грошовій чи натуральній формі тим із батьків, хто проживає від неї окремо, або присудження за рішенням суду аліментів на утримання дитини у вигляді частки від доходу чи в твердій грошовій сумі коштів.

З даного приводу представник відповідача зазначає, що відповідач в добровільному порядку виконує свої обов`язки з утримання дітей. На рахунок бабусі з якою проживає дитини здійснює грошові перекази на різні суми, оскільки не має постійного заробітку або доходу. Також, представник зазначає, що з метою уникнення непорозумінь та невизначеності, відповідач визначає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на зазначене, представник відповідача зазначив, що позовні вимоги відповідач визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі: 2 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В решті позовних вимог, просив позов залишити без задоволення (а.с.52-54).

До відзиву на позовну заяву представник відповідача надав документи: довідку «Одеського центру професійно-технічної освіти» від 11.02.2022 року щодо навчання ОСОБА_3 , Акт про не проживання за місцем реєстрації від 20.01.2022 року, та докази на підтвердження направлення відзиву учасникам справи (а.с.55-64).

Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, позивач 16.06.2022 року (вх. № 10257) звернулась на адресу суду з відповіддю на відзив, в якій зазначила, що відзив на позовну заяву в частині не визнання позовних вимог щодо старшого сина ОСОБА_3 є не підтвердженим, обставини викладені в ньому відповідачем не доведені. Зазначила, що старший син сторін по справі, дійсно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та при цьому відповідач проживав та проживає в квартирі під АДРЕСА_2 . Тобто, син та батько разом не проживали, що спростовує твердження відповідача щодо перебування старшого сина на його утриманні. Також, просила врахувати, що ОСОБА_3 03.11.2021 року виїхав на роботу в Чехію, і лише 25.12.2021 року повернувся до України, що також спростовує твердження відповідача щодо постійного проживання разом з сином, та перебування його на утримання батька.

Просила врахувати, що відповідач у відзиві на позовну заяву та у доказах наданих до суду на підтвердження обставин, що в ньому викладені, не довів та не спростував позовні вимоги позивача, Акт про не проживання не відповідає вимогам чинного законодавства. З урахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.65-66). До відповіді на відзив, позивач надала суду наступні документи: письмові пояснення щодо предмету позовних вимог ОСОБА_3 , копію довідки про присвоєння РНОКПП, копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, копію паспорта громадянина України, копію свідоцтва про народження (а.с.67-79).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Назаренко Ірина Миколаївна не з`явились, разом з цим, на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про виклик свідків, яке по змісту є клопотанням про слухання справи за відсутності сторони позивача, де представник зазначила, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та зазначила, що стороною позивача подані всі докази на підтвердження обставин, що в ньому викладені (а.с.81).

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Садаклієв Іван Ілліч в судове засідання також не з`явились, на адресу суду 16.06.2022 року (вх. № 4042/22) надійшла заява про розгляду справи у відсутність відповідача за підписом представника відповідача адвоката Садаклієва І.І. Згідно заяви, представник відповідача зазначив, що у зв`язку зі службовим відрядженням просить розгляд справи провести за його відсутності, підтримує надані заперечення у відзиві на позовну заяву, зазначив, що відповідач позов визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в решті позовних вимог просить відмовити (а.с.80).

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням наявності заяв про можливість розгляду справи за відсутності сторін у справі, що подані стороною позивача та відповідача, суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність сторін, від яких є заяви щодо розгляду справи за їх відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позову заяву, відповідь на відзив, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог, та докази надані відповідачем на їх спростування в їх сукупності, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтво про народження видане Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Свідоцтво про народження видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (а.с.10).

В судовому засіданні під час розгляду заяви щодо наявності/відсутності підстав для скасування заочного рішення суду, відповідачем, зокрема порушувалось питання щодо відсутності у позивача правових підстав на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , який за твердженням відповідача з серпня 2021 року по березень 2022 року проживав з відповідачем та перебував на його утриманні, що призведе до безпідставного стягнення аліментів. З даних підстав, з метою встановлення зазначених обставин щодо перебування дитини на утриманні, заочне рішення суду було скасовано та призначено розгляд справи в судове засідання, надано сторонам час на подання відзиву на позов та доказів на спростування обставин, що в ньому викладені.

Отже, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд виходить з наступного.

Так, у позові про стягнення аліментів, позивач зазначає, що відповідач, як батько дітей в добровільному порядку, матеріальної допомоги на утримання синів не надає. Діти перебувають на повному її забезпеченні та утриманні.

Заперечуючи факт перебування сина ОСОБА_3 , на утриманні позивача, відповідач надав суду акт про не проживання від 20.01.2022 року.

Згідно Акту встановлено, що з 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не проживає в квартирі АДРЕСА_3 , за даною адресою постійно проживають ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , який знаходиться на утримання батька ОСОБА_2 . Акт про не проживання складено та підписано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 20.01.2022 року, акт ніким не завірено, особи ніким не встановлені (а.с.56).

Не погоджуючись з обставинами викладеними у відзиві та заперечуючи Акт, як доказ, з підстав його не відповідності нормам діючого законодавства, та обставинам викладеним в ньому, позивач зазначила, що даний Акт не підтверджує факту проживання сина за адресою батька, та взагалі останній є таким, що складений з порушенням.

На спростування обставин проживання ОСОБА_3 , з відповідачем ОСОБА_2 , позивачем надано до суду письмову заяву ОСОБА_3 .

Судом досліджуються заява свідка про надання письмових пояснень, яка підписана ОСОБА_3 02.06.2022 року. Згідно даної заяви, ОСОБА_3 , зазначає, що після припинення ведення спільного господарства батьками, а саме на початку 2019 року, його брат ОСОБА_4 , залишився проживати з бабусею в м. Ананьєв, а він ОСОБА_3 , став проживати разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки ходив до школи ОНВК № 49. В серпні 2021 року переїхав на постійне місце проживання за місцем реєстрації: АДРЕСА_5 , де проживав з подругою. Батько, ОСОБА_2 , проживав в квартирі АДРЕСА_2 , син та батько спільного господарства не вели, батько кошти на його утримання не виділяв, отримані кошти від батька, були надані останнім під розписку з обв`язкою умовою їх повернення, оскільки на той час ОСОБА_3 , працював та мав особисті гроші. Також, в поясненнях зазначено, що ОСОБА_3 , з листопада 2021 року до 25 грудня 2021 року проживав в Чехії, з початку ведення бойових дій, а саме 02.03.2022 року виїхав до Чехії, де працює і проживає наразі. Повідомив, що його батько матеріальної допомоги на його утримання не надає, матеріальну допомогу він отримує лише від матері, а також мати утримує й молодшого брата. Просив позов про стягнення аліментів задовольнити (а.с.67).

Судом також досліджується копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно якого 05.11.2021 року ОСОБА_3 , перетнув державний кордон України, та 25.12.2021 року повернуся до України, в подальшому, 02.03.2022 року знову перетнув державний кордон України.

Отже, з досліджених доказів, та особистих пояснень сина сторін ОСОБА_3 , вбачається, що ОСОБА_3 , не проживав з батьком, не перебував на його утриманні, та не отримує матеріальну допомогу від батька станом на цей час, матеріальне забезпечення надає мати ОСОБА_1 .

Таким чином, обставини викладені відповідачем у відзиві та докази надані на підтвердження факту проживання з сином та перебування останнього на його утриманні, спростовані матеріалами справи, зокрема особистими поясненнями ОСОБА_3 , а також копією паспарту неповнолітнього, згідно якого останній не знаходиться на теріторії України з березня 2022 року.

Щодо стягнення аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сторони у справі не заперечують, що дитина проживає з бабусею за адресою: Одеська область, м. Ананьєв.

Разом з цим, суд критично оцінює твердження відповідача щодо надання в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина, оскільки, до відзиву на позовну заяву, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини, що суперечить ч.6 ст. 81 ЦПК України. Крім іншого, в цій часині позовних вимог, відповідач позов визнав, зазначивши про не допустимість непорозуміння щодо участі відповідача в утриманні сина.

Отже, визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей суд виходить з такого.

Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Відповідач не надав суду доказів щодо відсутності доходів, у відзиві на позов зазначив, що не має постійного заробітку, однак не підтвердив зазначені обставини належними доказами.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років - з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, та зокрема, що найстаршій дитині сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вже в цьому році виповниться 18 років, та вважає, що належним розміром аліментів на утримання дітей є стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі: 2000 гривень щомісяця, на кожну дитину що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача.

Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень, 00 копійок.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 353, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) аліменти, у твердій грошовій сумі у розмірі: 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у розмірі: 2 000 (дві тисячі) гривень щомісячно, на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 20.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень, 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складно 22.06.2022 року

Суддя: