г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/554/22
Номер провадження 2/213/870/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.С.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №213/554/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, за відсутності учасників справи, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій на час звернення з позовом до суду крім неї зареєстрована її дочка відповідач по справі ОСОБА_2 , яка в квартирі не проживає з 2016 року, де фактично проживає відповідач, позивачу невідомо. Оскільки відповідач в квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, позивач вважає, що порушуються її права як власника житла, оскільки вона сплачує комунальні витрати і за відповідача, вона не може отримати субсидію, що погіршує її матеріальне становище, тому позивач звертається до суду з цим позовом.

Процесуальні дії у справі.

15.02.2022 позовна заява отримана судом.

04.03.2022 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

09.03.2022 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному сайті судової влади, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування квартири від 28.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Петрушенком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 527, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 /а.с.6/.

В цій квартирі з 19.07.2016 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2 /а.с.11/, яка за вказаною адресою не проживає з 2016 року, що підтверджено Актом ОСББ «Недєліна-55» від 11.02.2022 /а.с.7/.

Відповідач, залишаючись зареєстрованою у належній позивачу квартирі, створює останній перешкоди у користуванні об`єктом власності, чим об`єктивно порушуються права позивача.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності в житлі у встановлені законом строки.

Норми права, які застосовує суд.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню.

Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2020 року справа № 206/4028/18 провадження № 61-1635св20, та у Постанові від 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Отже, рішення суду після набрання ним законної сили є достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що будинок, де мають реєстрацію місця проживання відповідачі, належить позивачу на праві приватної власності, позивач несе витрати по утриманню житла, а відповідачі від його утримання самоусунулися, за зазначеною в позові адресою не проживають понад один рік, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, чим порушують права позивача, як власника житла, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком. Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання не відоме, РНОКПП під час розгляду справи не встановлено.

Дата складення повного судового рішення - 22 червня 2022 року.

Головуючий суддя В.В. Попов