Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

АТ "Альфа-Банк" звернулося в суд з даним позовом, в якому просять стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість 237 100,92 грн., а саме: сума заборгованості за кредитом - 189 122,80 грн., сума заборгованості за відсотками - 47 978,12 грн., та встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відповідно до п.10 ст. 265 ЦПК України, та стягнути солідарно з відповідачів витрати зі сплати судового збору.

Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що 11.07.2013 року АТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 385СІ1. Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "Укрсоцбанк" правонаступником усього майна, майнових прав та обов"язків є АТ "Альфа-Банк". Правонаступництво щодо майна, прав та обов"язків АТ "Укрсоцбанк" виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та рішенням єдиного акціонера АТ " Укрсоцбанк.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, позивач надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 400 000,00 грн., з погашенням кредиту на умовах та в порядку передбаченим договором кредиту з початковою відсотковою ставкою 18,99 % річних, а також у відповідності до графіку погашення кредиту, викладеного в п. 1.1.1. договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10.07.2023 року. Також 11.07.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 385СІ1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит. В свою чергу, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 12.11.2021 року має заборгованість 237 100 грн.92 коп., а саме: сума заборгованості за кредитом - 189 122,80 грн.; сума заборгованості за відсотками - 47 978,12 грн.

Представник відповідача заперечуючи позов, вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, зазначивши, що позивач помилково визначив борг в розмірі 237 100 грн.92 коп. Як вбачається із розрахунку заборгованості, банком відображені регулярні внесення відповідачем грошових коштів в рахунок погашення кредиту по 11.05.2019 року. Стороною відповідача до суду надано копії платіжних доручень в кількості 29 шт., починаючи з 10.06.2019 року і по 12.10.2021 року з відображенням регулярних щомісячних платежів по кредиту. За вказаний період ОСОБА_1 було сплачено по кредиту загальну суму - 165 019,00 грн. Таким чином, заявлена до стягнення сума заборгованості (237 100,92 грн.) зменшується на суму сплаченого кредиту, що не врахована Банком з 10.06.2019 року по 12.10.2021 року (165 019,00 грн.). З жовтня місяця 2019 року відбулась заміна кредитора та реквізитів для погашення заборгованості по кредиту, про що AT «Укрсоцбанк» сповістив відповідача своїм листом, і позичальник повертала кошти банку за новими реквізитами, що також прослідковується і в платіжних дорученнях по оплаті кредиту, зокрема за вересень - жовтень 2019 року.

В судовому засіданні адвокат ФедоренкоВ.С. зазначив, що ОСОБА_1 кредит оплачувався щомісяця, в більшому обсязі , чим передбачено умовами кредитного договору, та у Банку не було жодних претензій до ОСОБА_1 по сплаті кредиту, про що також свідчить відсутність у матеріалах справи будь-яких вимог чи повідомлень про наявність заборгованості та про необхідність її погашення. Однак з незалежних від ОСОБА_1 причин, банк по факту не міг деякий час отримувати кошти, бо рахунок на який позичальник направляла кошти, був арештований органами ДВС і це було відомо позивачу. Наразі рахунок розблокований та позивач може списати свої кошти. Таким чином, заборгованість по кредиту за Договором № 385СІ1 від 11.07.2013 р. та яка може бути стягнута із відповідачів, становить суму - 72 081,92 грн. Щодо вимоги Банку про встановлення судом подальших нарахувань відповідно до умов договору до моменту виконання рішення відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, зазначає, що таке встановлення є правом а не обов`язком суду. Також, позивач не наводить відповідних норм законодавства, які регулюють таке нарахування, як того вимагає ч. 10 ст. 265 ЦПК України. Проте, Банк просить встановити нарахування відповідно до умов кредитного договору, в той час, коли ч. 10 ст. 265 ЦПК України чітко визначає врахування приписів законодавства України, а не умов угоди. А умови договору не передбачають можливості та порядку нарахування відсотків після дострокового стягнення кредиту в повному обсязі, тобто, поза межами строку кредитування. Адже, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Представник по справі послався на позицію Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, висновки Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, де зазначено що

Ухвалою суду від 22.01.2022 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

09.03.2022 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшла заява-звернення відповідача ОСОБА_1 (а.с.57).

09.03.2022 року засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи з додатками доказів щодо сплати кредиту, в зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання. (а.с.64-67).

17.05.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Федоренка В.С. про приєднання до матеріалів справи письмових доказів по справі. (ас.116,117).

Позивач АТ«Альфа-Банк» не направив в судове засідання свого представника, 21.06.2022 року засобами електронного зв`язку на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, позов підтримали, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Федоренко В.С. в судовому засіданні позов визнав частково, надав письмові пояснення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень до суду не подав.

Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 11.07.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником, з 15.10.2019 року, якого є АТ"Альфа-Банк" та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 385СІ1.

Відповідно до якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 400 000,00 грн. з погашенням кредиту на умовах та в порядку передбаченим договором кредиту з початковою відсотковою ставкою 18,99 % річних, а також у відповідності до графіку погашення кредиту, викладеного в п. 1.1.1. договору кредиту, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10.07.2023 року.

У відповідності до п.п. 2.4.; 2.4.1.; 3.3.7.; 3.3.8.; 3.3.9. позичальник зобов`язана своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит (тіло кредиту) із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному Договором кредиту. Крім того, достроково повернути кредит, погасити нараховані проценти та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених в п.п. 2.6.3; 3.2.3; 4.4; 4.5; 5.4.Договру кредиту.

ПАТ «Укрсоцбанк», у відповідності до умов Договору кредиту зі всіма змінами та доповненнями до ного, належним чином виконав свої зобов`язання щодо видачі грошових коштів у спосіб якій передбачений п. 2.1. статті 2 Договору кредиту.

Встановлено, що одночасно з укладенням кредитного договору, з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним вище кредитним договором, 11.07.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 385СІ1, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед банком відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків.

У свою чергу ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання передбачені Договором кредиту, чим порушує його положення та норми чинного законодавства, відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 12.11.2021 року має заборгованість в сумі 237 100 грн.92 коп., а саме: сума заборгованості за кредитом - 189 122,80 грн.; сума заборгованості за відсотками - 47 978,12 грн.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За змістом ст. 554 ЦК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1-2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Щодо розрахунку самої заборгованості, яку просить позивач стягнути в солідарному порядку з відповідачів, то суд виходить з наступного.

Як вбачається із розрахунку заборгованості, банком відображені регулярні внесення відповідачем грошових коштів в рахунок погашення кредиту по 11.05.2019 року. Стороною відповідача до суду надано докази - платіжні доручення в кількості 29 шт. з відображенням подальших регулярних щомісячних платежів по кредиту, по 12.10.2021 року. За вказаний період ОСОБА_1 було сплачено по кредиту загальну суму - 165 019,00 грн. (а.с.118-146).

Позивачем АТ «Альфа-Банк» не спростовано докази, що були надані стороною відповідача. Суд вважає, що вимога про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 237 100,92 грн. є необгрунтованою, оскільки позичальником за період з 10.06.2019 по 12.10.2021 сплачено суму кредиту, що не врахована позивачем в розмірі 165 019,00 грн. (237 100,92 грн. - 165 019,00 грн.), тому розмір залишку заборгованості становить 72081 грн. 92 коп.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд прийшов до висновку, що на користь позивача можливо стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 72081 грн. 92 коп.

Щодо вимоги позивача про зазначення в рішенні про встановлення подальших нарахувань відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення, на підставі ч. 10 ст. 265 ЦПК України, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом, у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення.

Приписи вказаної статті не містять імперативного характеру, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права.

Крім того, відсутні підстави проводити нарахування відповідно до умов кредитного договору, оскільки позивач, після спливу визначеного договором строку кредитування має право забезпечити свої права і інтереси, лише, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Як слідує з умов кредитного договору, укладеного між АТ "УкрСоцбанк" та ОСОБА_1 кінцевий термін погашення кредиту 10.07.2023 року.

При цьому, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 06.02.2019 року у справі № 175/4753/15-ц, яким роз`яснено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позовної вимоги про зазначення в рішенні про подальше нарахування відсотків відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення в даній справі.

З огляду наведеного, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та на користь позивача можливо стягнути з відповідачів заборгованість за кредитом в сумі 72081 грн. 92 коп., а в іншій частині позовних вимог слід відмовити за необгрунтованістю і недоведеністю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог. Оскільки позов задоволено на 30,40 % (72 081,92 грн. х 100 : 237 100,92 грн.), судовий збір, що підлягає стягненню з відповідачів становить 1081,17 грн. (3556,51 х 30,40 % : 100).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 549, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 264, 265, 284, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 (ІПН : НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (ІПН : НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», (03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100, МФО 300346, ) заборгованість за кредитним договором №385СІ1 від 11.07.2013 року в сумі 72081 грн. 92 коп. (сімдесят дві тисячі вісімдесят одна гривня дев`яносто дві копійки) та судові витрати по справі в сумі 1081 грн. 80 коп. (одна тисяча вісімдесят одна гривня вісімдесят копійок), /540,90 грн. судових витрат з кожного відповідача/.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.06.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола