РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/366/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/64/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк",

відповідач ОСОБА_1 , правонаступником якого є

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року (ухвалене у складі судді Горегляд О.І.) у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Кузнецовського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір від 31 жовтня 2006 року №DNH4KP86010325, відповідно до якого останній 31 жовтня 2006 року отримав кредит у розмірі 2369 (дві тисячі триста шістдесят дев`ять) грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання згідно умов договору, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість.

З урахуванням уточненої позовної заяви, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками за договором №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 31 жовтня 2006 року по 16 березня 2016 року у розмірі 4018 грн. 65 коп..

Заочним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року відмовлено у зв`язку зі спливом позовної давності.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), додані ПАТ КБ "Приватбанк" до позовної заяви, ОСОБА_1 не підписані, і позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, в даному випадку застосуванню підлягає загальний трирічний строк позовної давності, передбачений законом. Так як на момент пред`явлення ПАТ КБ "Приватбанк" позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року закінчилася позовна давність тривалістю у три роки, встановлена ст. 257 ЦК України, то у задоволенні вказаного позову необхідно відмовити з цих підстав відповідно до ч. ч.3, 4 ст. 267 ЦК України.

Не погоджуючись із заочним рішенням місцевого суду, АТ КБ "Приватбанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що виходячи зі змісту кредитного договору та норм ЦК України наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Вказує, що кредитне зобов`язання перед банком відповідач повинен був виконати у строк по 31 жовтня 2007 року включно. 15 липня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка є предметом даної справи, однак ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 жовтня 2013 року зазначений даний позов було залишено без розгляду. У зв`язку з чим, вважає, що позовна давність переривалася 15 липня 2013 року, а тому її перебіг почався заново. Оскільки банк звернувся до суду із даним позовом 16 березня 2016 року, то висновок про пропущення ним строку є неправомірним, оскільки з дня переривання позовної давності по день звернення до суду з даним позовом минуло менше трьох років.

Просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду. Представник апелянта - адвокат Ляхов О.В. просить розглянути справу за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2006 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , було укладено кредитний договір №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року.

У заяві позичальника №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року, яку підписав ОСОБА_1 , зазначено, що він звернувся в ЗАТ КБ «Приватбанк» та просив надати йому строковий кредит у сумі 2369 грн. 90 коп. строком на 12 (дванадцять) місяців, відсоткова ставки в розмірі 2,09% в місяць. Ціль кредитування: купівля ТНС та сплата комісії банку та компанії. Технологія кредитування: просто кредит. Інформація про торгівельно-сервісне підприємство: ДП «Фокстрот» ТзОВ «Фокстрот», адреса: м.Рівне, проспект Миру, 10. Код 31479130, рахунок № НОМЕР_1 в УкрСоцБанк, МФО 333012. Інформація про товар: телевізор «SHARP 21JFG1SF», вартістю 899 (вісімсот дев`яносто дев`ять) грн., мобільний телефон «NOKIA 6103», вартістю 849 (вісімсот сорок дев`ять) грн., праска «ORION ORI-008», вартістю 75 (сімдесят п`ять), загальною вартістю 1823 (одна тисяча вісімсот двадцять три) грн..

У вказаній заяві позичальника №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року передбачені наступні банківські послуги. Для повного розрахунку за товар і сплати комісії банку та ТОВ «Приват Кредит» (далі компанія) за консультативні послуги, банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 2369 грн. 90 коп. (далі кредит) на строк 12 місяців по 31 жовтня 2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам (далі умов) строки, а також сплати комісії, яка зазначена в умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 225 (двісті двадцять п`ять) грн. 74 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику: рахунок НОМЕР_2 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний 220, рахунок по відсотках 2208, рахунок для обліку комісії 3578. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до заяви та умов. Позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання: в сумі 1823 (одна тисяча вісімсот двадцять три) грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі: ДП «Фокстрот» ТзОВ «Фокстрот», код 31479130, рахунок № НОМЕР_1 в УкрСоцБанк, МФО 333012, а також комісію компанії, зазначену в п.2.2. умов на рахунок № НОМЕР_3 в Приватбанку, МФО 305299. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 2708 (дві тисячі сімсот вісім) грн. 88 коп. Згідно п.4.2. умов при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Крім того, у заяві позичальника №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року, підписаній ОСОБА_1 , вказано, що відповідач отримав інформаційно-консультативну послугу від ТОВ «Приват Кредит» у повному обсязі до отримання кредиту від Приватбанку. Він ознайомився та згоден з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані йому у письмовій формі. Своїм підписом він підтверджує факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в Приватбанку, а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями позичальника; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється, та відомості про те, від кого позичальник може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Він підтверджує, що отримав оригінал кредитного договору та виражає свою згоду, що ця заява разом з запропонованими Приватбанком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Він підтверджує, що вся надана ним інформація достовірна. Зобов`язується про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 днів від моменту їх виникнення.

Разом з цим, тарифи, покликання на які є у заяві позичальника №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року як на складову частину кредитно-заставного договору, позивачем суду не надано як до первинної позовної заяви, та і до уточненої позовної заяви.

Згідно з п.п.3.2.2., 3.2.3, 3.2.9. п.3.2. р.3 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобов`язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1, 4.2 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в заяві. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 цих умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Пунктами 4.1., 4.2., 4.7. р.4 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що за користування кредитом у період з дати укладання даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Згідно ст.212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.3.3 даних умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у тарифах та заяві. Розраховані відповідно до цього пункту умов відсотки сплачуються позичальником окремо понад зазначену в заяві суми щомісячного платежу по кредиту, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. При непогашенні кредиту в строки, установлені у заяві й п.п. 3.2.2, 3.3.3 даних умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 даних умов з дати виникнення простроченої заборгованості.

Згідно з п.п. 5.5. р .5 умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Частинами першою та другою ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша ст.626 ЦК України).

Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України установлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), на які покликається АТ КБ «Приватбанк» в обґрунтування позовних вимог, не підписані ОСОБА_1 , а тому не можуть бути покладені в основу рішення суду для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Крім того, у даному випадку ПАТ КБ «Приватбанк» не надано суду доказів, які б свідчили про те, що при укладенні із ОСОБА_1 кредитного договору №DNH4KP86010325 від 31 жовтня 2006 року, діяли умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) саме в цій редакції, що була додана позивачем до позовної заяви.

Щодо доводів апелянта про те, що позовна давність переривалася та її перебіг почався заново, колегія суддів зазначає наступне.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою ст.259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно з ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та п`ятої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частинами третьою та четвертою ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не підписані відповідачем, а тому не вважатися складовою кредитного договору, у тому числі і в частині збільшення позовної давності.

Така ж позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі №6-240цс14, від 04 листопада 2015 року у справі №6-1926цс15.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

06 квітня 2017 року відповідачем була подана до суду письмова заява про застосування позовної давності.

У ході розгляду справи судом позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що після закінчення дії договору (31 жовтня 2007 року) ОСОБА_1 здійснювалися будь-які платежі в рахунок погашення заборгованості, що свідчило б про переривання строку позовної давності.

Таким чином, строк позовної давності розпочався 01 листопада 2007 року та закінчився 31 жовтня 2010 року.

Залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності (ч.1 ст.265 ЦК України).

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, спростовуються встановленими судом обставинами справи та по своїй суті зводяться до незгоди скаржника з висновками суду.

За таких обставин, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.