Справа № 450/2814/20 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/4412/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Савуляк Р.В., Приколота Т.І.

Секретар Савчук Г.В.

розглянувши у м.Львові в порядку спрощеного провадження без участі учасників цивільну справу № 450/2814/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду м.Львова від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої ДТП,-

в с т а н о в и в :

04 вересня 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 111 698, 76 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 вересня 2018 року, о 19 год. 40 хв. на 530+600 м автодорозі Київ-Чоп, ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки MAN TGX0 д.н. НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ SKO 24L д.н.з. НОМЕР_2 (які належать ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ) не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом RENAULT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_3 , що зупинився попереду, який інерційним рухом зіткнувся з транспортним засобом XF 95/430 д.н.з. НОМЕР_4 з напівпричепом Schwarzmueller д.н.з. НОМЕР_5 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТДВ СК «Альфа Гарант». 11.12.2018 року страховою компанією позивачу було відшкодовано шкоду в межах ліміту майнової відповідальності в розмірі 100 000, 00 грн., тобто не в повному розмірі завданої матеріальної шкоди. На замовлення позивача було проведене автотоварознавче дослідження, за яке він поніс витрати у розмірі 1700, 00 грн. Відповідно до висновку № 2058 від 16 жовтня 2018 року про оцінку автомобіля Renault Fluence, р.н.з. НОМЕР_3 , з технічної точки зору, станом на дату ДТП 19.09.2018 року становить 287 700, 00 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault Fluence , реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 372 078, 17 грн.; ринкова вартість автомобіля Renault Fluence , реєстраційний номер НОМЕР_3 станом на момент ДТП 19.09.2018 року становить 287 700, 00 грн.; утилізаційна (залишкова вартість) пошкодженого автомобіля Renault Fluence, р.н.з. НОМЕР_3 станом на дату ДТП 19.09.2018 р. становить 76 001,24 грн. Різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП складає 287 700, 00 грн. (вартість до ДТП) - 76 001,24 грн. (вартість після ДТП) = 211 698, 76 грн. Тому з врахуванням вищенаведеного просив стягнути різницю відшкодування шкоди з винуватця ДТП в розмірі 111 698,76 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Пустомитівського районного суду м.Львова від 07 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 111 698, 76 ( сто одинадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 76 копійок) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1187, 99 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, таким , що підлягає до скасування. Вказує, що у матеріалах справи відсутні докази місця скоєння ДТП, які б свідчили, що дана справа підсудна Пустомитівському районному суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК суд повинен був передати справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду. Підсудність справи визначається за загальним правилом, тобто за місцем знаходження відповідача, яким є Іршавський суд Закарпатської області.

Вважає, що відповідно до договору №25/08 про надання правової допомоги від 25 серпня 2020 року, довіреності від 21.09.2018 року позивач ОСОБА_4 не наділяв ні адвокати Кравчука В.І., ні Поплавського П.Е. правом звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, що відповідно до ч.2 ст. 229 ЦПК України є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що рішення Іршавського районного суду Закарпатської області у справі № 301/1710/19 від 25 лютого 2020 року прийнято за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди. Відтак, встановлено , що сторона позивача у зазначеній справі не є тотожною із стороною позивача у даній справі. Таке твердження суду не відповідає дійсності та матеріалам цивільної справи, оскількидоговір № 25/08 про надання правової допомоги від 25 серпня 2020 року із адвокатом Кравчук В.І. підписав ОСОБА_6 , а не власник автомобіля ОСОБА_7 . При цьому у ОСОБА_6 не було жодних правових підстав підписувати договір від імені ОСОБА_8 і уповноважувати адвоката Кравчука В.І. звертатись в суд із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП.

Таким чином, фактично стороною позивача по справі № 450/2814/20 є ОСОБА_6 , а отже рішення Іршавського районного суду у справі № 301/1710/19 від 25 лютого 2020 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено, є таким, що прийняте між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначає, що згідно довідки № 049928 від 28.09.2018 року, яка видана управлінням патрульної поліції в Житомирській області, дорожньо- транспортна пригода, яка мала місце 19.09.2018 року, сталася за участю водіїв : ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Таким чином, на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 вересня 2018 року, ОСОБА_6 не був ні власником, ні володільцем пошкодженого транспортного засобу, ні потерпілим в розумінні вимог цивільного кодексу, отже, ОСОБА_6 , який підписав договір № 25/08 про надання правової допомоги від 25 серпня 2020 року із адвокатом Кравчук В.І. і в інтересах якого фактично адвокат Кравчук В.І. звернувся з позовом до суду, не має права на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП, яке мало місце 19 вересня 2018 року ні за вимогами цивільного законодавства, ні за довіреністю, яка була видана 21 вересня 2018 року. Згідно п.2 ч.1 ст.186 ЦПК , суд повинен був відмовити у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Іршавський районний суд у рішенні від 11.12.2018 року посилався на те, що страховою компанією ТДВ СК «Альфа- Гарант» в межах застрахованої суми, ОСОБА_3 було відшкодовано шкоду в сумі 100 000, 00 грн., однак, таке твердження не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_3 не отримував страхове відшкодування. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо сплати СК ТДВ СК «Альфа- Гарант» страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 19.09.2018 року.

Судом першої інстанції не звернуто уваги на висновок № 2058 автотоварознавчого дослідження від 16.10.2018 року про те, що експерт Землюк В.В. не обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Просить скасувати рішення суду та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи ( ст.369 ч.1 ЦПК).

За змістом ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2018 року у справі № 301/2095/18 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 було порушення останнім Правил дорожнього руху, а саме ДТП, яке мало місце 19 вересня 2018 року о 19год.40 хвилин на 530 + 600 м автодороги Киів-Чоп, місце події ДТП Пустомитівський район Львівської області.

ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки MAN TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_6 з напівпричепом SCHMITZ SKO 24L НОМЕР_7 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом RENAULT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_8 , що зупинився попереду, який інерційним рухом зіткнувся з транспортним засобом ХА 95/430 д.н.з. НОМЕР_9 з напівпричепом Schwarzmueller д.н.з. НОМЕР_10 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Транспортний засіб RENAULNT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_8 згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ належить позивачу по справі ОСОБА_2 .

Згідно довідки № 049928 про ДТП ТЗ марки MAN NGX18.440 д.н.з. НОМЕР_11 з напівпричепом SCHMITZ SKO 24L д.н.з. НОМЕР_7 належить ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 01 червня 2018 року по 30 вересня 2018 року перебував у трудових відносинах з ОСОБА_1 та обіймав посаду водія, що стверджується довідкою виданою ПП «Гозда М.І.» від 30.08.2021 року.

Згідно висновку експерта Землюк В.В. №2487 від 22.05.2020 року встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Fluence, р.н.з. НОМЕР_8 станом на дату ДТП 19.09.2018 року становить 287 700,00 грн.; вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля-372 078,17 грн.; ринкова вартість автомобіля на момент ДТП -287 700,00 грн.; утилізаційна (залишкова вартість) пошкодженого автомобіля-76001,24 грн. Різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП складає (287 700,00 грн. (вартість до ДТП) 76 001,24 грн. (вартість після ДТП) =211 698,76 грн., що становить розмір матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження ТЗ RENAULT FLUENCE д.н.з. НОМЕР_12 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення різниці матеріальної шкоди 111 698,76 грн. за пошкодження ТЗ у ДТП, яка мала місце 19.09.2018 року, судом першої інстанції встановлено фактичні обставини справи та дано їм належну правову оцінку.

Згідно пояснень представника позивача ОСОБА_11 , станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була забезпечена полісом обов`язкового страхування серія АМ № 3792542 у ТДВ СК «Альфа- Гарант» з лімітом відповідальності майнової шкоди 100000,00 грн., яка виплачена власнику ОСОБА_2 повністю і вимог щодо повторного стягнення страхових виплат представник позивача не ставить.

Відповідно до частини першої ст.1194 Цивільного кодексу України ( далі по тексту ЦК) особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст.1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових обов`язків.

Згідно довідки від 30 серпня 2021 року, виданою ПП ОСОБА_1 підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно працював водієм вантажного автомобіля згідно трудового договору з 01 червня 2018 року по 30 вересня 2018 року у ПП ОСОБА_12 (а.с.160-161).

Стягуючи шкоду з ОСОБА_1 як фізичної особи, колегія суддів зазначає, що фізична особа-підприємець-це суб`єкт господарювання, що належить і керується однією особою і не має на увазі правових відмінностей між бізнесом і власником. Власник є одноосібним одержувачем доходу за вирахуванням податків і несе повноправну відповідальність по боргах і збитках свого підприємства.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо порушення судом підсудності, такі не спростовують висновків суду, оскільки ДТП, яка сталася 19.09.2018 року, мала місце на території Пустомитівського району на трасі автодороги Київ-Чоп 530км + 600м , що підтверджується Довідкою № 049928 від 28.09.2018 року (а.с.13-14).

Відповідно до ч.3 ст.28 ЦПК позови про відшкодування шкоди можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Щодо представництва позивача ОСОБА_2 адвокатом Кравчуком В.І. суд зазначає, що повноваження адвоката Кравчука В.І. підтверджується Договором № 25/08 укладеним між позивачем ОСОБА_2 та адвокатом Кравчуком В.І. (а.с. 106) , а не між адвокатом Кравчук В.І. та Поплавським П.Е. як про це пише у апеляційній скарзі апелянт.

У розділі 2 п.2.1 Договору прописано, що послуги надаються клієнту шляхом: виконання повноважень, передбачених договором. Адвокат наділяється правом підписувати всі процесуальні та інші документи: позовні заяви, скарги, клопотання, апеляційні та касаційні скарги та звернення. Витребовувати документи та інші докази та отримувати виконавчі документи.

Відтак, ухвала про відкриття провадження у справі відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК, підстав для залишення позовної заяви без розгляду у суду не було.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 лютого 2020 року немає преюдиції до вирішення спору у зазначеній справі, незважаючи на те, що адвокат Кравчук В.І. представляв інтереси позивача Поплавського у справі № 301/1710/19, а в даній справі представляє інтереси позивача ОСОБА_11 , що є його правом та вибором.

В частині доводів апеляційної скарги щодо ненадання доказів сплати страховою компанією ТДВ «Альфа-гарант» страхових виплат 100 000 ,00 грн. за страховим випадком, який мав місце 19.09.2018 року, не впливає на суть рішення, оскільки позивач не просить відшкодування у повному обсязі матеріальної шкоди, посилаючись на отримання страхових виплат, що є його правом.

Щодо необізнаності експерта Землюк В.В. про кримінальну відповідальність при дачі висновку №2487 автотоварознавчої експертизи, зазначений довід апеляційної скарги спростовується підписом експерта про попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст.384 КК України, що міститься на а.с. 34 зворот, де також прописано, що Висновок підготовлено для подання до суду. ( а.с.34 зворот).

Європейський суд з прав людини прописав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Справа « Серявін та інші проти України», ( CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги протирічать фактичним обставинам справи, не спростовують висновків суд, колегія суддів не вбачає підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 вересня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду м.Львова від 07 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк