КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що ним в АТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок за номером НОМЕР_1 (картка «Універсальна»).

13 вересня 2019 року банком з його карткового рахунку було проведено дві транзакції, згідно яких списано 14 755 грн. та 45 806, 50 грн.

Зазначає, що станом на 13 вересня 2019 року, перед списанням на картковому рахунку знаходилося 198,52 грн. і були відсутні зобов`язання перед третіми особами, які могли б стати підставою для списання коштів та запити на підтвердження списання коштів по вищевказаних транзакціях з банку не надходили.

Вказує, що грошові кошти були списані за зобов`язаннями іншої особи.

Відповідач листом відмовив йому у поверненні коштів у зв`язку з тим, що списання з платіжної картки було для погашення заборгованості за кредитом позики.

Вважає, що кошти були списані з його рахунку без відповідних правових підстав.

Просив визнати неправомірними дії АТ КБ «ПриватБанк» щодо списання 13 вересня 2019 року з його карткового рахунку 14 755 грн. і 45 806,50 грн., зобов`язати відповідача відновити залишок коштів на його картковому рахунку та відшкодувати судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, того, що розпоряджень на списання спірних грошових сум із свого карткового рахунку він не надавав, встановлення кредитного ліміту на його картковий рахунок також з ним погоджено не було, а тому вважає дії банку, щодо списання коштів неправомірними.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, представник АТ КБ «ПриватБанк» виступив проти її задоволення, зазначаючи, що спірна операція з перерахунку коштів була проведена за допомогою платіжної системи «WAYFORPAY» в якій позивач був авторизований та відповідно надав необхідні дані для списання коштів, чим і підтвердив свою згоду на списання.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне списання коштів являлось виконанням доручення клієнта.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав з ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву № б/н від 19.07.2010 р., при підписанні якої погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Формулярами та стандартними формами є - Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, з якими згідно анкети-заяви позивач був ознайомлений.

Відповідно умов договору від 19.07.2010 р. ОСОБА_1 отримав картки: НОМЕР_6 (01/14), НОМЕР_2 (08/17), НОМЕР_1 (10/19), НОМЕР_3 (01/23).

Згідно виписки, доданої позивачем до позову, 13.09.2019 року здійснено дві транзакції зі статусом «переказ зі своєї карти».

13 березня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», як емітенту карти (Банк-емітент) надійшли документи від торговельної точки компанії http://creditup.com.ua про оплату наданих послуг за операціями з використанням електронного платіжного засобу позивача здійснених за допомогою платіжної системи WayForPay:

номер замовлення 1) р_43950346_600654; 2) р_43951069_600654;

карта НОМЕР_4 , 13.09.2019

Інформація про клієнта:

Власник карти ОСОБА_1

Телефон клієнта: НОМЕР_5

Е-mаіl клієнта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Товари:

Оплата кредиту №600654, 1 х 14755 UАН

Оплата кредиту №600654, 1 х 45806,5 UАН

Відповідно до ст. 634 ЦК України між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, що позивачем не спростовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами(договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення N 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705, емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення N 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення N 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення N 705).

Пунктами 7, 8 розділу VI Положення N 705 визначено, що емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення N 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктом 18.1. статті 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» встановлено, що електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом.

Відповідно до положень п. 21.1. статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», ініціювання переказу проводиться шляхом, зокрема, подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документу.

Згідно п. 22.4 статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Спірні транзакції є здійсненням оплати отриманих послуг через Інтернет за допомогою платіжної системи Wayforpay у безготівковій формі на суми 14 755 грн та 45 806,5 грн. Оплата здійснена з використанням електронного платіжного засобу (картки) № НОМЕР_1 .

Як було зазначено судом першої інстанції, система «WayForPay» - програмно-апаратний комплекс оператора або особи, з якою оператор уклав відповідний договір, який здійснює облік та обробку платіжних операцій, ініційованих платниками, чия відповідність вимогам підтверджена сертифікатом стандарту РСІ DSS.

Платіжна операція - операція, що ініціюється платником - утримувачем спеціального платіжного засобу, здійснювана відповідно до спеціальної процедури, з використанням технічних засобів системи Wayforpay, організована оператором власними технічними засобами та/або із залученням технічних та інших можливостей третіх осіб, спрямована на переказ грошових коштів клієнта в оплату товарів і послуг, що реалізуються з використанням мережі Інтернет.

Для здійснення оплати, позивачем потрібно надати оператору персональну інформацію, здійснити авторизацію платіжного засобу за допомогою отримання коду авторизації.

Авторизація - процедура отримання дозволу емітента спеціального платіжного засобу на вчинення платіжної операції. Код авторизації - букво-цифровий код, що отримується в результаті Авторизації. Персональна інформація - персональні дані Клієнта, будь-яка інформація,отримана від Клієнта, яка водночас має відношення до нього, в т.ч. реквізити банківської карти.

Згідно наявної в матеріалах справи інформації, 13 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк», як емітенту карти надійшли документи про оплату наданих послуг за операціями з використанням електронного платіжного засобу позивача здійснених за допомогою платіжної системи WayForPay із визначенням номеру замовлення 1) р_43950346_600654; 2) р_43951069_600654; карти НОМЕР_1 , Власника карти ОСОБА_1, телефона клієнта: НОМЕР_5 .

13 вересня 2019 року транзакція з оплати послуг позивача пройшла успішно.

У даному випадку має місце проведення операції коректно, з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» позивачем, з правильним введенням реквізитів та здійсненням авторизації.

Доводи позивача спрямовані на те, що спірні списання являються самостійними договірними списаннями АТ КБ «ПриватБанк» не підтверджені належними доказами, оскільки, як було встановлено перекази коштів здійснено за допомогою використання системи «WayForPay» за допомогою необхідних реквізитів платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк».

Посилання позивача на те, що списані з його рахунку кошти направлені на погашення зобов`язань ОСОБА_2 не підтверджені належними доказами.

Зокрема, як вірно було встановлено судом першої інстанції переказ коштів здійснено з власної картки позивача та на погашення кредиту №600654 (на суми 14 755 грн, 45 806,50 грн), позичальник за кредитним договором №600654 зазначено - ОСОБА_1, тобто спірні транзакції не стосуються зобов`язань ОСОБА_2 за договором №522548, на який посилається позивач у своїх доводах

Крім того, варто зауважити, що призначення платежу не може бути підставою для визнання списань неправомірними, оскільки воно обирається платником, та відповідно платіж може бути здійснено власником карти в інтересах третіх осіб, за умови використання всіх необхідних реквізитів платіжної картки.

Доводи з приводу відсутності встановленого кредитного ліміту на карті позивача та відповідно неможливості здійснення спірних списань не підтверджені належними доказами, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що станом на момент списання спірних коштів - 13 вересня 2019 року, у відповідача був відсутній встановлений кредитний ліміт, при цьому в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що він був зменшений після його використання позивачем та відсутності оплати на погашення заборгованості.

Таким чином, посилання на відсутність кредитного ліміту у відповідності до наданої позивачем виписки від 25 листопада 2020 року не можуть вказувати на його відсутність станом на 13 вересня 2019 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «08» лютого 2022 року.

Головуючий

Судді: