Провадження №2-др/524/19/22
05.08.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, -
04 липня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат у цивільній справі за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, в якій представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 11 тис. грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу.
Відповідач щодо даної заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення окремої заяви, відзиву, письмових пояснень, тощо, до суду не подавав.
У судове засідання учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Цивільна справа була розглянута з ухваленням рішення по суті 29 червня 2022 року.
Позов ОСОБА_2 було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційне нарахування на суму боргу у 296 587,63 грн., що виникло за період з 16 січня 2020 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі - 40 573,48 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у 296 587,63 грн., що виникли за період з 16 січня 2020 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 16 674,00 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 908 грн.
Питання щодо відшкодуванню позивачеві понесених та оплачених витрат на правничу допомогу не було вирішено остаточно, оскільки представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подала до суду 20 січня 2022 року та 29 червня 2022 року заяви щодо того, що заява про відшкодування витрат на правничу в остаточно обчисленому розмірі буде подана протягом 5-ти днів з дати ухвалення рішення суду.
У ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а у ч.2 ст. 133 цього Кодексу визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц).
Щодо витрат на правничу допомогу, які були визначені позивачем та його представником як гонорар у твердій грошовій сумі в 11 тис. грн., то суд виходить з наступного.
Частини 1-3статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У позовній заяві позивач вказував про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в 17 тис. грн.
Остаточно позивач та його представник - адвокат Малека І.В. узгодили між собою та досягли цілковитої повної згоди щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу в 11 тис. грн.
Позивачем у справі на підтвердження доказів щодо надання правничої допомоги було надано до суду: - копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 39); - копію договору б/н від 01.10.2021 р., що був укладений та підписаний між позивачем та адвокатом (а.с. 35-37); - копії 3-х квитанцій адвоката від 01.10.2021р., 22.11.2021 р..; 14.01.2022 р. без номерів про отримання коштів у розмірі 5 тис. грн., 3 тис. грн. та 6 тис. грн. на загальну суму 14 тис. грн. (а.с. 38, 57).
З вказаних документів постає, що предметом договору про надання правничої допомоги є надання адвокатом за вказаним позовом наступних послуг: - надання усних та інших видів консультацій; - складання інших документів, клопотань у випадку необхідності та участі у разі необхідності у судових засіданнях. При цьому сторонами зазначеного договору були чітко визначені та обумовлені між ними розміри послуг правничого характеру, зокрема фактично визначені фіксовані розміри правничої допомоги.
Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» п. 47, 48 також роз`яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті 133, статтях 137, 141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Ці самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Отже, позивачем була здійснена фактична оплата вартості наданих їй у дійсності адвокатом послуг правничої допомоги, розмір та види, а також вартість кожного із видів послуг правничої допомоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, такими, що не містять ознак штучного походження.
Відповідач не подав до суду належні і допустимі докази на підтвердження своєї заяви щодо звільнення його від сплати позивачеві понесених останньою витрат на правничу допомогу, зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження факту неспівмірності, надуманості (штучності), надмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження того, що розмір оплачених позивачем витрат на правничу допомогу суттєво впливає на майновий стан відповідача, порушує право відповідача на захист права власності у контексті ст. 1 Протоколу (колишнього Першого Протоколу) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно ст. 270 ЦПК України визначено обставини і підстави для ухвалення додаткового рішення, а саме:
1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
На підставі встановлених та наведених обставин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти в остаточно визначеному та узгодженому між позивачем та його представником розмірі 11 тис. грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти у повернення сплачених витрат на правничу допомогу у розмірі 11 (одинадцяти) тис. грн.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце перебування - у Державній установі «Крижопільській виправний центр (№ 113)», Вінницька область, Тульчинський (Крижопільський) район, с. Городківка, вул. Благовіщенська, буд. № 106.
Додаткове рішення виготовлено та підписано 05 серпня 2022 року. Додаткове рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення. Додаткове рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: