Єдиний унікальний номер судової справи 225/780/22
Номер провадження 2/225/455/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,

за участю секретаря Панасенко Г.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Московська, 2/4), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (04060, м. Київ, вул. Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1, ), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна ( АДРЕСА_2 ), Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (85200, Донецька обл., Бахмутський район, м. Торецьк, вул. Героїв Праці, 3, ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Саєнко О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 22 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис (реєстровий № 18420), на підставі якого державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Решетар Наталією В`ячеславівною 14 січня 2022 року було відкрите виконавче провадження (ВГІ № 68153227) про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" заборгованості в розмірі 32800 грн.

Про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса та відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо після того, як на його кошти (заробітна плата), що зберігаються на банківському рахунку був накладений арешт на підставі постанови про арешт коштів боржника від 14.01.2022 в межах ВП №68153227.

При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що будь-яких кредитних, фінансових відносин між позивачем та ТОВ «УМ Факторинг» не існує взагалі, про існування та розмір заборгованості відповідач його не інформував, будь-яких документів на згоду про розмір заборгованості позивач не підписував.

Як вбачається з виконавчого напису, - звернено стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №1730086 від 26 березня 2021 року, укладеним ним із Первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» () право вимоги яким було відступлене до Нового кредитора ТОВ «УМ Факторинг» (), відповідно до Договору факторингу №1 від 20.10.2021, відповідно до якого ТОВ «УМ Факторинг» набуло право Нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Строк платежу за зазначеним Кредитним договором настав. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26 березня 2021 року по 20 жовтня 2021 року. Сума заборгованості за тілом кредиту складає - 10000 грн.; 22800 грн. - проценти за користування кредитом.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною при вчиненні виконавчого напису від 22.11.2021 за реєстровим № 18420 на кредитному договорі (про існування якого позивач зазначає, що йому відомо не було, будь-яких кредитних договорів з відповідачем позивач зазначає, що не укладав) не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, яким чином нараховувались відсотки за користування кредитними коштами, та чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги.

Не зрозумілим та не доведеним для позивача залишається питання, які саме документи були наданні стягувачем нотаріусу для вчинення оспорюваного виконавчого напису, чи відповідають ці документи вимогам чинного законодавства, звідки у відповідача нотаріально посвідчений кредитний договір, якщо Позивач ніколи не підписував кредитні договори у нотаріуса.

Отже, у нотаріуса були відсутні підстави вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, на підставі якого державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Решетар Наталією В`ячеславівною було відкрите виконавче провадження (ВП № 68153227) про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 32800 грн.

Таким чином, позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 22.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 18420 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості в розмірі 32800 гривень, таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 1488,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі сторони позивача, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, у заяві зазначила, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає і при розгляді справи просить врахувати доводи поданого клопотання від 11.05.2022, в якому просить зменшити стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна та представник третьої особи - Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до судового засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено такі обставини.

Виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни № 18420 від 22.11.2021, вчинений на підставі Кредитного Договору №1730086 від 26 березня 2021 року, укладеного ОСОБА_1 із Первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» () право вимоги яким було відступлене до Нового кредитора ТОВ «УМ Факторинг» (), відповідно до Договору факторингу №1 від 20.10.2021, відповідно до якого ТОВ «УМ Факторинг» набуло право Нового кредитора до позичальника за кредитним договором.

Відповідно до вказаного виконавчого напису, 14.01.2022 державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Решетар Наталією В`ячеславівною було відкрите виконавче провадження (ВП № 68153227) про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 32800 грн.

Крім того, 14.01.2022 державним виконавцем Торецького відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Решетар Наталією В`ячеславівною було винесено постанову про арешт коштів боржника у вищевказаному виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт можуть бути оскаржені до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин:

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни № 18420 вчинений 22.11.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14.

При цьому, матеріали справи не містять укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитного договору №1730086 від 26 березня 2021 року, або його копії, а також підтвердження того, що він був нотаріально посвідчений.Тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у складі суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.04.2020 р. по справі 158/2157/17.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 зроблено правовий висновок, що втручання суду у відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Окрім того, відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, передбачених ст. 12, 13 ЦПК України відповідно, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

З аналізу зазначених положень закону вбачається, що виключно за клопотанням сторони суд має право зменшити розмір витрат на правничу допомогу, у разі доведення стороною неспівмірності витрат.

Так, 11.05.2022 до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначила наступне. Відповідно до умов договору № 8 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 01.02.2022 за правничу допомогу Клієнт сплачує гонорар, передбачений п. 3.1. Договору на протязі трьох календарних днів з моменту підписання договору (п. 3.4. Договору). Також п. 3.3. Договору визначено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг.

Представник відповідача зазначає, що до позову не додані докази понесення таких витрат зокрема відсутні квитанції про здійснення оплати правової допомоги, тому такі витрати наразі не є понесеними.

Крім того, представник відповідача зазначає, що представником позивача не додано до позовної заяви акту виконаних робіт (наданих послуг), жодного бухгалтерського документу, що підтверджує факт надання послуги та її приймання клієнтом, а також не надано детальний опис робіт, які ним були виконанні в ході надання правової допомоги.

Таким чином, без підписаного Акту наданої правової допомоги відсутнє підтвердження, що правова допомога надана у повному обсязі відповідно договору, а також відсутній обов`язок клієнта (Позивача) щодо оплати такої допомоги, оскільки обов`язок оплати виникне виключно після підписання акту який на даний момент не підписано і не долучено до справи. Крім того не надано жодного розрахункового документу, який би підтверджував здійснення оплат Позивача на користь свого представника. За таких обставин Позивачем не доведено фактичність витрат на правову допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до наданого договору про надання правової допомоги №8 від 01.02.2022, попереднього (орієнтовного) розрахунку послуг адвоката (додаток до договору), квитанції № v0fCkWjRLqU від 02.02.2022, позивачем сплачено адвокату 2000,00 грн. за такі види професійної правничої допомоги: надання консультації; аналіз документів; збір доказів; підготовка процесуальних документів (позовна заява, заява про забезпечення позову); представництво інтересів клієнта в судових засіданнях.

Однак фактично представником позивача Саєнком О.М. було надано до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, у зв`язку з чим такий вид професійної правничої допомоги як представництво інтересів клієнта в судових засіданнях здійснено не було.

Враховуючи викладені обставини справи, а саме те, що позивач був вимушений звертатися за правничою допомогою, витрачаючи на це грошові кошти, враховуючи, що справа не представляє значної складності, справа розглядалась за відсутності учасників справи, в тому числі представника позивача, виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості (виконавчий напис був вчинений на суму заборгованості в розмірі 32800 грн.), за надання правничої допомоги адвокатом Саєнком О.М. на користь ОСОБА_1 з відповідача ТОВ «УМ Факторинг» має бути стягнуто 1000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У матеріалах справи наявні квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання до суду позову, а також квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 496,20 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову. Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору, а саме 1488,60 грн. (992,40+496,20).

Керуючись ст. ст. 3, 12, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Московська, 2/4), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (04060, м. Київ, вул. Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1, ), треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна ( АДРЕСА_2 ), Торецький відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (85200, Донецька обл., Бахмутський район, м. Торецьк, вул. Героїв Праці, 3, ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис 18420, вчинений 22 листопада 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованості в розмірі 32800 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (04060, м. Київ, вул. Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1488,60 грн. (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (04060, м. Київ, вул. Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції ЦПК України (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В.Челюбєєв