Справа 2-3334/11
провадження № 6/752/142/22
УХВАЛА

20.06.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву боржника ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт», про визнання виконавчого листа № 2-3334/11 від 13.03.2012 року таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебувала справа № 2-3334/11 за позовом ПАТ «Банк Київська Русь» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В грудні 2021 року відповідач (боржник) ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 2-3334/1, виданий 13.03.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості в солідарному порядку із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» в сумі 5713662,78 грн. В обгрунтування заяви зазначено, що 13.03.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист у справі № 2-3334/11 про стягнення заборгованості в солідарному порядку із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» в сумі 5713662,78 грн. із терміном пред`явлення 1 рік. Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 31762934 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. 22.07.2020 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, 07.08.2020 року стягував повторно пред`явив виконавчий лист до виконання приватному виконавцю Лановенко Л.О. Заявник вказує, що зазначений виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки, був пред`явлений стягувачем повторно вже після закінчення строку на його пред`явлення.

Заявник (боржник) в судове засідання не з`явилась. Суду подала клопотання про відкладення розгляду, в зв`язку із продовженням воєнного стану в Україні до 23.08.2022 року. З іншими клопотаннями до суду не зверталась.

Стягувач в судове засідання явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги розумні строки розгляду заяв даної категорії, та вимоги ч. 3 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду даних заяв, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2011 року у справі № 2-3334/11, було стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк Київська Русь» заборгованість за кредитним договором , судовий збір та витрати на ІТЗ на загальну суму 5715392,78 грн.

13.03.2012 року на виконання зазначеного рішення судом будо видано виконавчий лист. У даному виконавчому листі зазначено строк його виконання - один рік.

Як вбачається з наданих документів, даний виконавчий лист був звернутий стягувачем до примусового виконання з відкриттям виконавчого провадження № 31762934.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2019 року, було замінено стягувача ПАТ «Банк Київська Русь» на ТОВ «ФК «Інвест Хаус» щодо виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 2-3334/11.

22.07.2020 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що було зроблено відмітку на виконавчому листі.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. було відкрито виконавче провадження № 62767437 від 07.08.2020 року, з примусового виконання виконавчого листа № 2-3334/11, виданого 13.03.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва, та із наданих суду доказів вбачається, що приватним виконавцем вживаються дії щодо виконання рішення суду у даній справі.

Доказів звернення заявника (боржника) зі скаргою на дії приватного виконавця, в т.ч. щодо відкриття виконавчого провадження, матеріали справи не містять.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.10.2021 року, було замінено стягувача ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на ТОВ «ФК Форт» щодо виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 2-3334/11.

Заявник (боржник) вказує, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки, стягувачем повторно зазначений виконавчий лист було пред`явлено до виконання поза межами встановлених законом строків.

Перевіряючи обґрунтування вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Норма частини 2 статті 432 ЦПК України має чітку конструкцію й передбачає, що у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

В ході розгляду справи встановлено, що вищевказаний виконавчий лист не було видано помилково.

Крім того, відсутні докази на підтвердження того, що боржник погасила заборгованість, яка була стягнута в примусовому порядку за рішенням суду, а тому відсутні підстави вважати, що у заявника (боржника) відсутній обов`язок повністю чи частково, у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням боржником.

Відмітку державного виконавця на виконавчому листі за ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» суд не приймає до уваги, оскільки за постановою державного виконавця, яка саме і є підставою для відмітки у виконавчому листі, він повернутий стягувачу.

Суд не приймає до уваги твердження сторони заявника про те, що стягувачем пропущений строк для звернення виконавчого листа до виконання приватному виконавцю, оскільки такі твердження в межах даного судового провадження не мають правового значення і не відносяться до інших підстав, з якими закон пов`язує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Такі посилання є обставинами, які підлягають дослідженню при розгляді судом скарг на рішення та на дії державного (приватного) виконавця в порядку розділу VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявником не доведено, а судом в ході розгляду справи не встановлено, докази помилковості видачі виконавчого листа та належного виконання рішення суду у даній справі відсутні, а тому суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 258-260, 261, 353-355, 431, 432 ЦПК України, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт», про визнання виконавчого листа № 2-3334/11 від 13.03.2012 року таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко