Справа № 696/32/22
№ 2/696/72/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.07.1997 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Телепинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, актовий запис № 05 . Дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_1 ».

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що на протязі останніх десяти років спільне життя з Відповідачем погіршилось, подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим.

На підставі викладеного вище, просила шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Також просила визначити місце проживання дитини з нею.

Ухвалою суду від 12.01.2022 року відкрито провадження по справі та її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін. Надано термін для подачі сторонами заяв по суті справи. Відзив на позов не надано.

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила позовні вимоги задовольнити, розгляд справи провести без її участі та залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».

Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає не заперечує проти розірвання шлюбу та щоб дитина проживала з матір`ю, про надання судом строку на примирення не клопотав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розгляд справи по суті проводиться за наявними у справі матеріалами у порядку ст. 279 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації.

Враховуючи думку сторін по справі висловлену у їхніх заявах, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що що 19.07.1997 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Телепинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, актовий запис № 05. Дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_1 »

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про її народження, сторони по справі є її батьками.

У Позивачки на протязі останніх десяти років спільне життя з Відповідачем погіршилось, вважає подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер. Встановлено, що вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому шлюб може бути розірвано.

Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, примирення між ними неможливе.

Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач виявила бажання залишити собі після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_1 », що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги підлягають до задоволення. Щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч . 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 2 ст. 6 СК України неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Таким чином після досягнення особою повноліття вона втрачає статус неповнолітньої дитини, а тому на правовідносини щодо таких осіб не поширюються положення ст. 160-161 СК України. Абзацом 1 пункту 14 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя, зокрема, не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаються за згодою батьків, яка досягла 10 років за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Отже, враховуючи викладене, оскільки дитині сторін, на час розгляду справи вже виповнилося 14 років, спору у сторін з цього приводу як встановлено в судовому засіданні не має, то дитина має право самостійно визначити з ким з батьків їй проживати, а тому суд вважає, що дана позовна вимога на час вирішення питання про розірвання шлюбу є передчасною, і тому відмовляє у задоволені позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати суд, крім ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов.

Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при поданні позову відповідно до квитанції № 0.0..1 від 11.01.2022 року сплаченого у АТ КБ «ПриватБанк», що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. підлягають поверненню їй з державного бюджету, інші 50 відсотків сплаченого судового збору суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу- задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений 19 липня 1997року (актовий запис №05, зареєстрований виконавчим комітетом Телепинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованим та фактично проживаючим в АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 06 грудня 1999 рокуІПН НОМЕР_2 , громадянином України) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (проживаючої в АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_3 , виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 30 січня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 , громадянкою України).

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (проживаючої в АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_3 , виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 30 січня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 ), 50 відсотків судового збору, а саме 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову відповідно до квитанції № 0.0..1 від 11.01.2022 року сплаченого у АТ КБ «ПриватБанк»

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстрованим та фактично проживаючим в АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 06 грудня 1999 рокуІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (проживаючої в АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_3 , виданого Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 30 січня 2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 ) понесені нею судові витрати на сплату судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп..

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. (п.15.5 Перехідних положень ЦПК України). Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В.Шкреба