Справа № 216/2530/21
провадження №2/216/685/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської

області в складі:

головуючого судді - Бутенко М. В.

за участю

секретаря - Кравець А.С.

відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача адвоката - Німець Ю.С.

без застосування технічних засобів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення.

Просить суд винести рішення яким зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі судового наказу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 11.11.2020 року по справі № 216/6049/20, шляхом зміни способу їх стягнення, визначивши їх в твердій грошові сумі у розмірі 3500,00 гривень, яку стягувати, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Свою заяву обґрунтовує наступним: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розпався. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання відносин дитина залишилася проживати зі своєю матір`ю. За заявою Відповідачки, на підставі судового наказу Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рога від 11.11.2020 року по справі № 216/6049/20, було призначено стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі 1/ 4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та гарантовано не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 23.10.2020 року.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Приблизно з середини 2020 року позивач перебуває у цивільному шлюбі з іншою жінкою, у якої є неповнолітня дитина. Позивач працює в AT «Південний гірчично-збагачувальний комбінат», на посаді електрогазозварника та проходить військову службу по контракту в Збройних силах України, військова частина НОМЕР_6, на посаді навідник, отримує в середньому дохід 27000,00 гривень на місяць, але після відрахувань аліментів на дитину в розмірі 50% від доходу (заробітку), грошей в нього катастрофічно не вистачає, а в нього крім цього, на утриманні знаходяться цивільна дружина та її дитина. Позивач оплачує всі рахунки своєї сім`ї, тим паче, що після розлучення з Відповідачкою він планую зареєструвати відносини з цивільною дружиною.

За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення, оскільки вважає, що згідно вимог ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, зміна сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач вважає, що є всі підстави для зменшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, тобто визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може становити менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так передбачає ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум дітей вікон, до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень.

Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком до 6 років становить - 1921,00 грн. (960,50 грн. х 50%).

Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.

З огляду на рівність обов`язків батьків щодо забезпечення матеріального утримання дитини позивач вважає, що аліменти у визначеному ним розмірі 3500 гривень на утримання потреб сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , він зможе сплачувати на користь відповідачки.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, крім того, вагомою підставою що до відсутності позивача є той факт, що на сьогоднішній час він є військовослужбовцем.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Німець Ю. С., в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали в повному обсязі, та просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, просили суд слухати справу без застосування технічних засобів. Відповідачка ОСОБА_1 вважає, що враховуючи рівень заробітної плати обох сторін, рівень витрат на 5-річну дитину в час економічної кризи в країні, стрімкого (щоденного) подорожчання рівня життя, зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення на тверду грошову сумувважає неприйнятним та таким, що може нашкодити інтересам дитини.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в шлюбі з 23 лютого 2016 року, який рішенням Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу від 21.09.2021 року по справі № 177/1658/20 було розірвано, що підтверджується копією рішення суду.

В спільному шлюбі у сторін народилась дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, у Дніпропетровській області, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 427.

Дитина сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на сьогоднішній час є вихованцем КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 64» Криворізької міської ради. Згідно довідки закладу №123 від 14.12.2021р., проживає разом із мамою.

Судовим наказом Центрально-міського районного суду м. Кривого рогу від 11.11.2020 року по справі № 216/6049/20 було постановлено: стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, паспорт НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь матері дитини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та гарантовано не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.10.2020 року.

Позивач ОСОБА_2 працює в AT «Південний гірчично-збагачувальний комбінат» на посаді електрогазозварника та проходить військову службу по контракту в Збройних силах України, військова частина НОМЕР_6, на посаді навідник, що підтверджується довідками, військовим квитком, тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного.

Відповідачка ОСОБА_1 працює в АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на посаді машиніста НУ. Згідно довідки про доходи №1267 від 15.12.21р., середній заробіток відповідачки (за виключенням податків) за період червень-листопад 2021 року складає 14166,00 грн.

Відповідачка виховує сина самостійно, вона на сьогоднішній час не заміжня, інших видів доходів відповідачка не має, ніхто в утриманні сина відповідачці не допомагає.

Позивачем по справі визнаються обставини того, що за час стягнення аліментів дитина проживає разом із матір`ю та утримується нею самостійно. Також, позивачем не доведено факт того, що ним приймається участь в утриманні дитини іншими способами, окрім як шляхом сплати аліментів.

Позивачем не було доведено, що розмір сплачуваних ним в даний час аліментів перевищує встановлений судовим наказом розмір - десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років встановлений протягом січня-червня 2022 року на рівні 2100,00 грн. Тобто, максимальний розмір аліментів, що стягнуті судом, не може перевищувати 21000,00 грн. в місяць (2100,00*10=21000,00). Такого розміру аліментів позивач не сплачує, оскільки згідно наданих ним документів, його дохід у місяць складає приблизно 27000,00 грн., 1 / 4 розміру від яких не перевищує 10 прожиткових мінімумів.

Так, у відповідності до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, суд має право, але не зобов`язаний зменшувати розмір аліментів на дитину. На переконання відповідача, розмір аліментів не підлягає зменшенню.

Позивач зазначає, що зміна розміру аліментів обумовлюється ним у зв`язку зі зміною матеріального та сімейного стану. Однак, дані обставини не були доведені позивачем у відповідності до положень ЦПК України. Так само, як і не доведено зміну його майнового стану порівняно із часом призначення аліментів. Тобто, обставини, визначені ст. ст. 182, 185 СК України фактично є відсутніми.

Звертаючись у жовтні 2020 року до суду з вимогою про стягнення аліментів на дитину, відповідачкою ОСОБА_1 було заявлено такий розмір аліментів, який передбачений ст. 161 ЦПК України, ст. 183 СК України, який стягується у спрощеному порядку шляхом видачі судового наказу та в силу ст. 170 ЦПК України - скасуванню не підлягає. Тобто, законодавцем розмір аліментів на одну дитину в сумі 1/ 4 розміру доходів визначено як певну гарантією, яка стягується у безспірному порядку та не потребує додаткового обгрунтування на принципах змагальності сторін.

З довідки Центрально-Міського ВДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) від 12.05.2022 року вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 фактично почала отримувати від позивача ОСОБА_2 стягнуті судовим наказом від 11.11.2020 року аліменти на утримання дитини з березня 2021 року, на час фактичного виконання вже виникла деяка сума заборгованості, яка і стягувалася з ОСОБА_2 у розмірі до 50% його заробітної плати (з урахуванням довідки про його доходи), до погашення виниклої заборгованості.

Так, згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» «Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Тобто, закон дозволяє за кількома виконавчими документами про стягнення аліментів здійснювати утримання доходу в розмірі до 70%. Тож, жодних порушень прав позивача не відбувається, а дитина не повинна нести негативні майнові наслідки через бажання або не бажання одного з батьків здійснювати нормальне її утримання у встановленому законом розмірі.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14 ). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. З ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи».

Згідно ст. 7 СК України «Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства».

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Конвенція ООН про права дитини, яка діє на території України, визначила право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Презюмується, що поки чоловік і жінка живуть у шлюбі, вони спільними коштами і зусиллями забезпечують усі вказані потреби дитини. Щойно ж дитина залишається на утриманні одного з батьків, одразу постає питання про виконання другим із батьків своїх обов`язків.

Під аліментами маються на увазі кошти, які той із батьків, хто проживає окремо від дитини, щомісяця сплачує тому з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 180 СКУ «Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття».

Згідно ч.2 ст. 182 СКУ « Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

«Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини» (ст. 155 СКУ).

За таких умов, суд вважає, що зменшення розміру аліментів з 1 / 4 частини доходів (що не є завищеним розміром) суперечитиме перш за все інтересам дитини, її правам на нормальний розвиток та забезпечення елементарних побутових потреб.

Позивачем не доведено неможливість сплати стягуваного розміру аліментів, відсутність у нього доходу або інших причин, які б могли бути підставою для зменшення розміру аліментів. По суті, позовні вимоги позивача обґрунтовуються виключно тим, що він не бажає сплачувати аліменти в розмірі 1 / 4 частини від його доходів, що само по собі не може бути підставою для зміни розміру аліментів.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установам», що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А в даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини (ухвала ВССУ від 19.07.2017 у справі № 303/256/16-и).

Крім того, позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі 3500,00 грн.

Відповідачка вважає, що аліменти в розмірі 3500,00 грн., в місяць не здатні забезпечити нормальний рівень утримання дитини, зважаючи на стрімкий ріст цін, потреби дитини у розвитку, відпочинку та лікуванні, враховуючи також рівень доходу відповідача та відсутність об`єктивних підстав вважати, що позивач не може сплачувати аліменти в розмірі 1/ 4 від його доходів.

Більше того, на переконання суду, дана вимога не відповідає положенням Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України «Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

2.Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період».

З даною нормою кореспондується з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України «За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів».

Тобто, питання щодо стягнення твердої грошової суми аліментів вирішується за заявою одержувача аліментів, а не його платника. Тобто, вимоги щодо зміни розміру аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму вирішуються за заявою одержувача аліментів (відповідача) та за його згодою. Таку згоду відповідачка надати не може, оскільки це суперечитиме інтересам дитини та безпідставно погіршуватиме розмір отримуваних аліментів для дитини.

Враховуючи той факт, що дохід позивача не є мінливим, а навпаки - щомісячно отримується ним, для стягнення твердого розміру аліментів відсутні будь-які підстави та передумови.

Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц «Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції)».

Згідно Постанови КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19) було надано правовий висновок: «При цьому апеляційним судом порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184 СК України, оскільки надав перевагу посиланням відповідача на його скрутне матеріальне становище, залишаючи поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Крім того, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі відповідачем не надано».

Тобто, вимоги про зміну способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не лише є безпідставним та необґрунтованими з боку позивача, а й обраний спосіб захисту прав не відповідає положенням СК України, оскільки лише одержувач аліментів, з яким проживає дитина, може ініціювати зміну способу стягнення аліментів з відсоткової на тверду суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає вимоги позивача незаконними та необґрунтованими, такими, що суперечать в першу чергу інтересам дитини та не можуть бути задоволені судом.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки судом не задовольняються позовні вимоги позивача, судовий збір у розмірі 908,00 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 133,136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 129 Конституції України, ст. ст. З, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, пп.41 і 60 доповіді «Верховенство права», схваленої Венеціанською комісією на 86-му пленарному засіданні, м.Венеція, 25- 26.03.2011, рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеєр Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands») від 27.10.93, заява №14448/88, §33, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду Укрїни від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнтсва та стягнення аліментів», ст. ст. 7, 155, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 192 Сімейного кодексу України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 83, 127, 170, 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення - відмовити.

Компенсувати судовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя М. В. БУТЕНКО