Справа № 296/2097/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2022 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті - громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла в селищі Старий Крим Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на території активних бойових дій померла матір заявниці ОСОБА_2 . У зв`язку з вищевикладеним заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть державного зразка.

Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву та зазначені в ній обставини смерті матері. Зокрема повідомила, що проживала разом з матір`ю, сином та невісткою в будинку АДРЕСА_1 . В результаті окупації російською федерацією с. Ст. Крим, який є фактично частиною міста Маріуполь, почалися бойові дії. В наслідок вибуху снаряду біля будинку матері заявниці стало погано та в результаті подальшого стресу, погіршення здоров`я матір померла. На думку заявниці в матері був інсульт, однак медична допомога не надавалася, оскільки велися бойові дії. Завідувачка місцевої амбулаторії Посохова О.О. відмовилася видавати будь-які довідки про смерть вказавши, що української влади уже не має. Так як були постійні обстріли, російські військові, які були в селищі, не дозволи поховати матір на кладовищі, а тому довелося викопати могилу за місцем проживання, а саме в кінці городу біля будинку АДРЕСА_1 .Крим. Копати могилу та ховати тіло матері допомагали знайомі сина. Для фіксації смерті матері було покладено до паспорта листок з відривного календаря за 19.03.2022 року. В подальшому, на дев`ятий день після смерті матері, заявниця разом з сином та невісткою ризикуючи життям виїхали до м.Запоріжжя, а потім до м.Житомира. Також заявниця вказала, що в неї є рідний брат ОСОБА_3 (від першого шлюбу матері), який проживає в м.Маріуполь та відмовився прийти на похорони матері.

Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у відсутність представника відділу, вирішити питання виходячи з матеріалів справи та згідно чинного законодавства (а.с. 36,48).

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджується наданими свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.6-11).

Відповідно до Довідки від 13 квітня 2022 року за №1827- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 смт. Старий Крим Маріуполь Донецька область; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою та проживає в АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Заявницею було надано копію паспорта матері ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 виданого Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 21 серпня 1997 року, з якого вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Маріуполь, с. Ст.Крим, Донецької області. Зареєстрована з 16.02.1990р. в будинку АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до картки платника податків вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_2 . Дата реєстрації у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків 06.07.1998 року. Карту було видано ДПІ у Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області.

Заявниця зазначила, що матір померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Ст. Крим м. Маріуполь Донецької області.

Свідок ОСОБА_4 (невістка заявниці) та ОСОБА_5 (син заявниці) в судовому засіданні вказали, що проживали разом з матір`ю - заявницею ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 . В наслідок вибуху снаряду біля будинку, в бабусі стало погіршуватися здоров`я, стала погано говорити та в результаті подальшого стресу, погіршення здоров`я бабуся померла ІНФОРМАЦІЯ_3 о 01 годині ночі у с. Ст Крим м. Маріуполь Донецької області. Повідомити відповідні органи про смерть ОСОБА_2 не мали можливості, оскільки велися бойові дії та в селищі знаходилися російські військові, були відсутні органи державної влади України. ОСОБА_2 була похована у дворі будинку АДРЕСА_1 .Крим. Копати могилу та ховати тіло бабусі допомагали добре знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають поряд з будинком, та які також виїхали з окупованої території до м. Дніпро. Також підтвердили пояснення заявниці про вкладення до паспорта померлої листка з календаря з датою смерті, про необхідність чого їм вказали російські військові.

Свідок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні вказали, що є знайомими та сусідами ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , який є онуком померлої, повідомив їм, що ОСОБА_2 померла та попросив допомогти поховати тіло бабусі на що вони погодилися. Похована вона була у дворі будинку АДРЕСА_1 .Крим. Свідок ОСОБА_9 вказав, що особисто добре знав померлу ОСОБА_2 .

Суд враховує, що відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із введенням воєнного стану на території України та настанням смерті матері заявниці на території активних бойових дій, заявниця не мала можливості виконати вимоги спільного наказу Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства внутрішніх справ України та Генеральної прокуратури України від 29 вересня 2017 року № 807/1193/279 «Про затвердження Порядку взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті людини».

Стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначає, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України)

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Пунктом 1 розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, судом встановлено, що встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її матері та отримати відповідне свідоцтво про смерть, встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищевказаних обставин неможливе.

Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про правовий режим воєнного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 3, 4, 10, 17, 18, 264, 265, 273, 293-294, 315-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Ст. Крим, м. Маріуполь, Донецької області, громадянки України, яка померла у с. Ст. Крим, м. Маріуполь, Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), адреса місцезнаходження: м. Житомир, майдан Соборний, 1, .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 06.06.2022.