Справа № 752/2128/22
Провадження № 2-з/752/147/22
У Х В А Л А

03 лютого 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. розглянувши заяву генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» Чуйко Я.В. про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

Генеральний директор ТОВ «ФК «Київ Фінанс» Чуйко Я.В. звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок, загальною площею 397,8 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1039 га, кадастровий номер - :79:118:0005, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , до ухвалення судом рішення по суті спору та набрання ним законної сили.

В обгрунтування заяви посилається на те, що 21 червня 2007 року між AT «УкрСиббанк» (на момент укладення договору АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 та в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 червня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 122829.

21 червня 2007 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір Іпотеки № 57499, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.

Також, 21 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір Іпотеки № 57500, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В.

16 серпня 2013 року AT «УкрСиббанк» було направлено ОСОБА_1 вимогу № 33-11/3345 та ОСОБА_3 вимогу № 30-11/3342 та попереджав про намір звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості у разі непогашення суми простроченої заборгованості.

Також, в грудні 2013 року AT «Укрсиббанк» було направлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вимогу № 30-11/6290 та вимогу № 30-11/9533, якими банк повідомляв позичальників про намір звернути стягнення на предмети іпотеки у разі не усунення порушень у виконанні умов кредитного договору та не сплати простроченої заборгованості.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 21.06.2007 р. та припинення дії договору поруки № 122829 від 21.06.2007 року.

25 листопада 2015 року Солом`янським районним судом м. Києва ухвалене рішення по справі № 760/19518/13-ц, яким у задоволенні позову про визнання кредитного договору недійсним та припинення договору поруки відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 червня 2016 року залишено без змін.

Звертає увагу суду, що в провадженні Соломянського районного суду м. Києва знаходиться справа № 760/3330/14-ц за позовною заявою ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, розгляд якої призначено на 26 січня 2022 року об 11 годині 00 хвилин та яка знаходиться в провадженні суду вісім років та, на думку заявника, навмисно затягується відповідачами, які зловживають своїми процесуальними правами.

Таким чином, станом на день звернення до суду із даною заявою, кредитор не має можливості отримати рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та з січня 2012 року не отримує чергових платежів в рахунок погашення заборгованості.

18 березня 2021 року, банком направлено вимогу № 24-3/296 ОСОБА_1 та вимогу № 24-3/297 ОСОБА_2 про усунення порушень основного зобов`язання та попередження про намір звернення до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості у разі невиконання даних вимог.

Натомість, 20 липня 2021 року, після отримання чергової вимоги, ОСОБА_2 уклала договір купівлі - продажу садового будинку та земельної ділянки, усвідомлюючи ризик стягнення даного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого було відчужено у спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 садовий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , за погоджену ціну 3 234 600 (три мільйони двісті тридцять чотири тисячі шістсот) гривень, та земельну ділянку площею 0,1039 га, кадастровий номер - :79:118:0005, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - за 1 000 000 (один мільйон) гривень.

16 листопада 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Київ Фінанс» укладено договір Факторингу № 16-1/2021-КФ та підписано акт приймання передачі прав вимоги згідно якого до ТОВ «ФК «Київ Фінанс» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.06.2007 року та за договорами забезпечення, в обсязі та на умовах, визначених цим Договором.

18 листопада 2021 року «ФК «Київ Фінанс» направлено ОСОБА_6 та ОСОБА_1 повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні та вимоги про погашення заборгованості в розмірі 19 166 265 (дев`ятнадцять мільйонів сто шістдесят шість тисяч двісті шістдесят п`ять) гривень 17 копійок.

06 січня 2022 року ТОВ «ФК «Київ Фінанс» отримано звіт про оцінку садового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , в якому зазначена ринкова вартість будинку в розмірі 9 671 400 (дев`ять мільйонів шістсот сімдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Отже зазначає, що з наведеного вбачається, що відповідачами свідомо вказана занижена вартість будинку, різниця між вказаною в договорі купівлі - продажу сумою продажу та реальною вартістю даного будинку становить 6 436 800 гривень. Також не зрозуміло на яких підставах, оцінивши земельну ділянку в 2 048 000 гривень, продаж її був здійснений за 1 000 000 гривень.

Таким чином, після отримання вимоги № 24-3/297 від 18 березня 2021 року, усвідомлюючи ризик початку процесу стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_2 навмисно здійснила продаж майна, яке може бути стягнуто в рахунок погашення заборгованості для уникнення відповідальності перед кредитором та навмисно зменшила розмір своєї платоспроможності, позбувшись даних активів.

Заявник вважає, що в подальшому нинішні власники будинку та земельної ділянки можуть розпорядитись майном на власний розсуд.

Дослідивши заяву про забезпечення позову по подачі позову, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, таких як реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Перевіривши заяву про забезпечення позову до подачі позову, судом встановлено, що заявником не вірно обрано спосіб забезпечення позову, а вимоги заяви про забезпечення позову не співмірними із заявленими вимогами позовної заяви, з якою останній має намір звернутись до суду.

При таких обставинах відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись стст. 149, 151, 152, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс» Чуйко Я.В. про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя В.С. Хоменко