ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2645/22 Справа № 186/92/21 Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Лаченкової О.В,

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кредитна спілка "Самара" про поділ майна колишнього подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2021 року до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Кредитна спілка "Самара" про поділ майна колишнього подружжя.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 06 серпня 2012 року уклав шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видане виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис №21. Від шлюбу вони мають малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №166/1399/20 від 30 листопада 2020 року шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 31 грудня 2020 року. За час перебування у шлюбі ними придбано квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Nissane» моделі «JUKE» р/н НОМЕР_2 . Щодо цього майна ними було добровільно досягнуто згоди з поділу: йому квартиру, відповідачу автомобіль, що було посвідчено нотаріально 20 січня 2021 року. Проте, як йому стало відомо пізніше, відповідач на протязі 2020 року внесла на депозит спільні сімейні кошти у розмірі 200 000 гривень (з процентною ставкою 20% річних), що підтверджується договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Строковий» з процентною ставкою 20% річних по кожному з них, укладеними між відповідачем та третьою особою Кредитною спілкою «Самара»: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50 000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50 000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50 000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50 000 гривень. Вважає зазначені грошові кошти є їх спільною сумісною власністю разом з процентами, а тому Ѕ частина повинна належати йому. Як йому стало відомо, відповідач депозитні рахунки закрила та у період не проживання з ним з 01 по 04 грудня 2020 року, отримала від Кредитної спілки «Самара» 200000,00 грн. вкладеного депозиту та проценти на загальну суму 483,70 грн., тобто привласнила собі спільні сімейні кошти, що підтверджується видатковими касовими ордерами. Просив суд визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя грошові кошти в сумі 200000,00 грн., що перебували на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , згідно договорів про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки «Самара» на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000,00 грн.; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000,00 грн.; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000,00 грн.; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000,00 грн., а також отримані проценти по цим договорам в сумі 483,70 грн., а всього 200483,70 грн., стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти в розмірі 1/2 частини від суми знятих депозитів та нарахованих по ним відсотках, що складає 100241,85 грн. та стягнути на його користь судові витрати по справі.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна колишнього подружжя відмовлено.

Судові витрати по справі залишишено за позивачем ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року просить рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року по справі №186/92/21 скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Стягнути судові витрати.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року по справі №186/92/21 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року по справі №186/92/21 залишити без змін.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що жодна із сторін по справі не була обізнана про позику іншого, отже грошові кошти, які були отримані як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 були отримані кожним для особистих цілей та не були витрачені на потреби сім`ї, а тому не є спільною сумісною власністю та не підлягають поділу між колишнім подружжям.

Але, з таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 06 серпня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 06 серпня 2012 року, актовий запис №21 (а.с.8).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2020 року, яке набрало законної сили 31 грудня 2020 року шлюб розірвано.

Під час перебування сторін у шлюбі, між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою «Самара» укладені договори про внесення внеску (вкладу) членом кредитної спілки на депозитний рахунок «Строковий»: 11 лютого 2020 року ДД №46-1/20 на суму 50000 гривень; 12 лютого 2020 року ДД №48-1/20 на суму 50000 гривень; 09 липня 2020 року №139-1/20 на суму 50000 гривень; 10 липня 2020 року №140-1/20 на суму 50000 гривень.

Всі вищезазначені договори укладені на аналогічних умовах на строк 12 місяців та п`ять днів, з виплатою 20 відсотків річних. При достроковому розірванні договору перерахунок процентів здійснюється з початку дії Договору.

24 листопада 2020 року ОСОБА_2 подала заяву голові правління КС «Самара» Гягяєвій А.О. про дострокове розірвання договорів: ДД №46-1/20 від 11.02.2020 р.; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року ; №139-1/20 від 09 липня 2020 року ; №140-1/20 від 10 липня 2020 року.

Згідно видаткового касового ордеру №796 від 01 грудня 2020 року ОСОБА_2 кредитною спілкою «Самара» повернуто суму депозитного рахунку в розмірі 50000 грн., по договору №46-1/20, а також 07 грудня 2020 року остання отримала проценти по даному договору в сумі 161 грн.55 коп. (видатковий касовий ордер №825 від 07.12.2020 р.).

02 грудня 2020 року ОСОБА_2 отримала від КС «Самара» 50000 грн. в рахунок повернення суми депозитного рахунку по договору №139-1/20 від 09 липня 2020 року (видатковий касовий ордер №815 від 02.12.2020р.), а також 07 грудня 2020 року отримала проценти по даному договору в сумі 79 грн.95 коп. (видатковий касовий ордер №827 від 07.12.2020 р.).

03 грудня 2020 року ОСОБА_5 отримала від КС «Самара» 50000 грн. згідно договору №48-1/20 від 12.02.2020 р. (видатковий касовий ордер №819 від 03.12.2020 р.), а також 07 грудня 2020 року отримала проценти по даному договору в сумі 162 грн.10 коп. (видатковий касовий ордер №826 від 07.12.2020 р.).

04 грудня 2020 року ОСОБА_5 отримала від КС «Самара» 50000 грн. згідно договору №140-1/20 від 10.07.2020 р. (видатковий касовий ордер №821 від 10.07.2020 р.), а також 07 грудня 2020 року отримала проценти по даному договору в сумі 79 грн.95 коп. (видатковий касовий ордер №827 від 07.12.2020 р.).

В листопаді 2020 року шлюбні відносини між сторонами припинені.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до роз`яснень п. п.22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 1 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

У пункті 21 Вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до статті 61 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на спірні грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень, що були внесені на депозити та відкриті на ім`я ОСОБА_2 за Договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000 гривень.

Так, ОСОБА_2 зазначає, що зазначені грошові кошти є її особистою власністю, оскільки уклала договір позики та позичила у ОСОБА_6 200000,00 гривень, які в подальшому внесла на депозитні рахунки.

На підтвердження зазначеного, відповідачем надано Договір позики грошових коштів від 08.02.2020 року (а.с.36).

Однак, колегія суддів критично ставиться до зазначеного договору, оскільки його укладення є сумнівним, оригінал в суді першої інстанції не досліджувався, експертиза щодо строку давності його виконання не призначалася, а тому, не є належним та допустимим доказом.

Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України, що грошові кошти, які було внесено на депозитні рахунки дійсно були отримані за Договором позики, а також не доведено, що вказані грошові кошти були передані відповідачу для її особистих потреб, а не потреб її родини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано жодних інших належних та допустимих доказів того, що вона отримала у борг грошові кошти від ОСОБА_6 .

Посилання відповідача на те, що вона працювала на різних роботах та вела свій бізнес будучи фізичною особою-підприємцем, також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до приписів ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Той із подружжя, який порушує питання про спростування презумпції віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зокрема, за ч.3 ст.61 СК України особа зобов`язана довести, що хоча майно придбавалося в період шлюбу, в тому числі з використанням коштів сімейного бюджету, проте справжньою метою укладення договору банківського вкладу були не інтереси сім`ї, а власні, особисті інтереси одного з подружжя, не пов`язані із сімейними.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що грошові кошти, які були внесені на депозити та відкриті на ім`я ОСОБА_2 за Договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000 гривень, належали останній на праві особистої приватної власності, оскільки нею не спростовано презумпцію спільності сумісного майна подружжя згідно приписів ст.60 СК України.

Оскільки грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень, які були внесені на депозити та відкриті на ім`я ОСОБА_2 за Договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000 гривень, були нажиті сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі за рахунок доходів від трудової діяльності та спільної праці обох сторін, очевидним є висновок про те, що вони належать їм на праві спільної сумісної власності.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що відповідачем не спростовано презумпцію спільності майна подружжя за статтею 60 СК України, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що грошові кошти, що були внесені на депозити та відкриті на ім`я ОСОБА_2 за Договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000 гривень, є особистими коштами відповідача, враховуючи, що вищевказані Договори депозитів були укладені між ОСОБА_2 та Кредитною спілкою Самара у період шлюбу з позивачем і грошові кошти були набуті сторонами за рахунок спільної праці, колегія суддів приходить до переконання, що спірні грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень, а також отримані проценти по цим договорам в сумі 483,70 гривень, слід визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а отже позовні ОСОБА_8 підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного сумісного майна колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно із ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що частки позивача та відповідача як співвласників спірного майна у праві спільної сумісної власності є рівними та дорівнюють Ѕ частині за кожним з них, тобто по 100241,85 гривень.

У частині 1 статті 71 СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки грошові кошти у розмірі 200000,00 гривень, що були внесені на депозити та відкриті на ім`я ОСОБА_2 за Договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000 гривень, є спільно нажитим майном подружжя та його можливо поділити, враховуючи інтереси сторін та рівність їх часток у праві на грошовий вклад, колегія суддів приходить до висновку, що слід поділити вищевказане майно подружжя та визнати за кожною із сторін право особистої власності на 100241,85 гривень (200483,70 гривень/2=100241,85 гривень) .

Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, визнавши за кожним з подружжя право особистої власності на Ѕ частину грошових коштів, які були внесені на депозити та відкриті на ім`я ОСОБА_2 за Договорами про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок: ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50000 гривень; №139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50000 гривень; №140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50000 гривень, а також отримані проценти по цим договорам в сумі 483,70 гривень, що дорівнює 100241,85 гривень, (від загальної суми у розмірі 200483,70 гривень), слід припинити право спільної сумісної власності на цю частину вкладу другого з подружжя.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, колегія суддів дійшла переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Кредитна спілка "Самара" про поділ майна колишнього подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 200 000 гривень, що перебували на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 згідно Договорів про внесення (внеску) члена кредитної спілки Самара на депозитний рахунок:

- ДД №46-1/20 від 11 лютого 2020 року на суму 50 000 гривень;

-ДД №48-1/20 від 12 лютого 2020 року на суму 50 000 гривень;

-№139-1/20 від 09 липня 2020 року на суму 50 000 гривень;

-№140-1/20 від 10 липня 2020 року на суму 50 000 гривень,

а також отримані проценти по цим договорам в сумі 483 гривні 70 копійок, а всього 200483 гривні 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1/2 частини від суми знятих депозитів та нарахованих по ним відсотках, що складає 100 241 гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3908,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова