КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Вербова І.М., Невідома Т.О.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Папенком Русланом Станіславовичем, який діє на підставі договору, на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Лариса Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Тетяна Володимирівна про визнання права на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ПН КМНО Гуд Л.М., ПН КМНО Антипова Т.В., в якому просила:

- визнати факт, що ОСОБА_2 на час відкриття спадщини за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не проживав постійно разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 ;

- встановити факт, що ОСОБА_2 уважається особою спадкоємцем, який не прийняв спадщину від померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за наслідками недотримання вимог, встановлених ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, згідно ч. 1 ст.1272 ЦК України;

- визначити, що розмір частки у праві на спадщину ОСОБА_1 за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 складає частку у розмірі 100% від всієї спадщини, що залишилась після смерті її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина за померлим батьком позивача ОСОБА_3 за місцем його останнього проживання АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 були діти спадкодавця (сторони у справі) та його дружина ОСОБА_4 (мати сторін у справі), яка була єдиною із спадкоємців, яка проживала постійно та однією сім`єю з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Протягом шести місяців від дати смерті чоловіка ОСОБА_4 не подавала нотаріальної заяви про відмову від спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , проте, вважається особою спадкоємцем, яка прийняла спадщину за фактами постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та відсутністю заявленого волевиявлення (заяви) про відмову від спадщини.

ОСОБА_4 не встигла оформити свідоцтво про право на спадщину і свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла.

За життя ОСОБА_4 оформила на позивача заповіт, яким заповідали усе майно та майнові права, які належали їй як на момент вчинення заповіту так і ті, що вона набула у майбутньому.

11.03.2020 позивач звернулась до ПН КМНО Гуд Л.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом померлої матері ОСОБА_4 , в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, частка якої, як позивач вважає, складає 100% від всієї спадщини, що залишилась за померлими батьками, до складу якої входить нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 , за кадастровими номерами :01:016:0058, 221480201:01:016:0059.

Постановою ПНКМНО ОСОБА_5 від 16.09.2020 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в розмірі 100% спадщини, що залишилась після смерті батьків, з мотивів, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та його син ОСОБА_2 .

На думку позивача є всі підстави вважати, що висновки, викладені в постанові ПНКМНО ОСОБА_5 від 16.09.2020 про те, що відповідач є спадкоємцем, що прийняв спадщину за померлим батьком, суперечить дійсним фактичним обставинам та нормам права (т. 1 а.с. 1-6, 46-55).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22.12.2021 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ПН КМНО Гуд Л.М., ПН КМНО Антипова Т.В. про встановлення факту та визначення частки у праві власності за заповітом відмовлено (т. 1 а.с. 212-218).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції не досліджував факт вступу/не вступу ОСОБА_2 до спадщини, що залишилася після смерті батька ОСОБА_3 , та не встановив обсягу спадщини, що залишилася після смерті батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, не взяв до уваги та не визнав заяву відповідача про визнання позову, а також, не спростував право нотаріусів встановлювати факти, що мають юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 на момент смерті батька, ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 1-25).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Відділом реєстрації смертей м. Києва 11.02.2013 видано свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 були його дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_3 з 10.03.2005 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою відокремленого структурного підрозділу «Грушківський» КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 16.10.2013 № 2180. За вказаною адресою також проживали і були зареєстровані дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , та його син - ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою ВСП «Грушківський» «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 28.08.2013 № 2092.

Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 16.03.2020 КВ-2020 № 10195 встановлено, що право власності на квартиру, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 .

Власником земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:016:0058 та :01:016:0059 є ОСОБА_3 , що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру від 31.08.2020 № НВ-020 та № НВ-020.

17.10.2013 ОСОБА_2 звернувся до ПН КМНО Антипової Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 2686.

17.10.2013 ПН КМНО Антиповою Т.В. в спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (номер у спадковому реєстрі 55158032, номер у нотаріуса 23), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 17.10.2013 № 35427321.

28.11.2013 ОСОБА_4 звернулась до ПН КМНО Антипової Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 3015.

Із матеріалів копії спадкової справи № 23/2013, номер запису у Спадковому реєстрі 55158032, ПН КМНО Антиповою Т.В. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавались.

При цьому, відомостей щодо можливого укладення спадкоємцями ОСОБА_3 договору про поділ спадкового майна чи договору про зміну розміру часток у спадщині у спадковій справі немає.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.02.2020 видано свідоцтво серії НОМЕР_2 .

Спадкоємцем за заповітом всього майна після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її донька ОСОБА_1 , що підтверджується заповітом від 21.06.2016, посвідченого ПН КМНО Гуд Л.М., зареєстрованого в реєстрі за № 389.

11.03.2020 ОСОБА_1 звернулась до ПН КМНО Гуд Л.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 186.

11.03.2020 ПН КМНО Гуд Л.М. в спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (номер у спадковому реєстрі 65657138, номер у нотаріуса 02-2020), що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.03.2020 № 59773168.

02.07.2020 ОСОБА_2 звернувся до ПН КМНО Антипової Т.В. із заявою, якою відповідно до ч. 2 ст. 1272 ЦК України, надав свою згоду на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , донькою померлого ОСОБА_1 та на подачу нею заяви про прийняття спадщини, яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 353.

02.07.2020 ОСОБА_1 звернулась до ПН КМНО Антипової Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 357.

14.09.2020 ОСОБА_1 на підставі ст. 69 Закону України «Про нотаріат» звернулась до ПН КМНО Гуд Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , за кадастровими номерами :01:016:0058, 221480201:01:016:0059.

Постановою ПН КМНО Гуд Л.М. від 16.09.2020 № 47/02-31 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене нерухоме майно, у зв`язку з тим, що вчинення такої дії суперечить чинному законодавству.

При цьому, матеріали цивільної справи не містять доказів оскарження зазначеної постанови у встановленому порядку.

Обґрунтовуючи відмову у вчинені нотаріальних дій ПН КМНО Гуд Л.М. посилалась на те, що із поданих документів та матеріалів спадкової справи не вбачалося можливим встановлення належності спадкодавцеві ОСОБА_4 права власності на всю квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , права власності на всю земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:016:0058, та :01:016:0059.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України та не є вичерпними, тому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. При цьому, згідно зі ст. 50 зазначеного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду, особами, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до пунктів 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (в редакції чинній на момент подання відповідачем заяви про прийняття спадщини, далі - Порядок) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

Згідно з п. 1 глави 13 розділу І Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 14 розділу І Порядку нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Із копії копій спадкових справ, нотаріусами було встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , оскільки він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією паспорта відповідача з відміткою місця реєстрації та довідкою житлово-експлуатаційної організації.

Даний факт було встановлено нотаріусом і ця обставина на даний час є чинною, постанова нотаріуса про факт проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем на момент його смерті у встановленому законом порядку ніким не оскаржена, тому у суду першої інстанції не було підстав повторно встановлювати вже встановлені обставини.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги визнання відповідачем позову також не містять під собою законної та правової підстав, оскільки у 2013 році ОСОБА_2 було подано до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даною заявою було вчинено нотаріальну дію, яка також на даний час є чинною та не оскарженою, тому суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги заяву відповідача про визнання позову ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що спірна квартира була набута ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час перебування у шлюбі, тому вона є спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця звернулись син ОСОБА_2 , та дружина (мати) ОСОБА_4 , тому ОСОБА_4 успадкувала не все майно, яке належало ОСОБА_3 на день його смерті, відповідно вимога позивача про визнання частки у праві на спадщину після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 100% є безпідставною.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про відмову задоволенні позову. Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Понесені заявниками судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від її імені та в її інтересах адвокатом Папенком Русланом Станіславовичем, який діє на підставі договору, залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуд Лариса Миколаївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Тетяна Володимирівна про визнання права на спадщину за заповітом залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 22 червня 2022 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді І.М. Вербова

Т.О. Невідома