РІШЕННЯ

Іменем України

справа №133/2069/21

12.07.22

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Гаврилюк О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Голуб Н.Є.,

представника третьої особи Глуховецької селищної ради Гнатюка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», треті особи ОСОБА_2 , директор КП водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», Глуховецька селищна рада про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати незаконним наказ Глуховецького комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал» від 02 червня 2021 року № 18к «Про звільнення працівників» в частині звільнення ОСОБА_1 машиніста насосних установок зайнятого обслуговуванням каналізаційної насосної станції в зв`язку зі змінами у штатному розкладі; поновити її на вказаній посаді з позмінним графіком роботи в/с «Безодня», та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 03 червня 2021 року по день винесення судового рішення, а також 50 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що вона з 01 липня 2014 року по 02 червня 2021 року працювала в Глуховецькому КП «Водоканал», з них - з 01 червня 2016 року по 02 червня 2021 року на посаді машиніста насосних установок. Наказом директора Глуховецького КП «Водоканал» № 18к від 02.06.2021 її було звільнено з посади машиніста насосних установок у зв`язку зі змінами у штатному розкладі працівників , які підлягають скороченню згідно ст.40.п.1 КЗпП України, так як від запропонованих посад вони відмовились, та п. 2 даного наказу встановлено виплату вихідної допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України. Вважає дане звільнення незаконним, а наказ в частині її звільнення таким, що підлягає скасуванню у зв`язку відсутністю обов`язкової попередньої згоди на таке звільнення виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої вона є, що є порушенням ч.3 ст.22, ст.26 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ч.2 ст.243 КЗпП України . Крім того, при звільненні, їй не було запропоновано іншої посади, що є обов`язковим в силу положень ч.2 ст.40 КЗпП України. Також її роботодавцем не було враховано її вік і звільнено за ініціативою власника за 25 днів до досягнення нею пенсійного віку, тобто в 59 років 11 місяців і 5 днів, що є порушенням положень ст.ст.10, 11 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку».

Незаконним звільненням з роботи їй завдано моральної шкоди, оскільки, вона не має сім`ї, не має підтримки в подальшому житті, проживає одна і позбавившись роботи і заробітку - єдиного засобу для існування вона, внаслідок незаконного звільнення, приречена на жебракування та боротьбу за виживання. Внаслідок цього погіршився її стан здоров`я, підвищився тиск (через хвилювання) , з`явилися головні болі , вона втратила сон і спокій і через це була змушена регулярно приймати ліки. Вважає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням її законних прав на працю, які завдали їй моральних страждань та матеріальної шкоди, які вона оцінює в 50 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 02.07.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.07.2021 від відповідача, у встановлений законом строк подано відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до Протоколу№ 1 засідання робочої групи для розгляду та вивченні питання обґрунтування підняття тарифів надавачам послуг з централізованого постачання, водовідведення та комунальних послуг, а також контролю за веденням фінансової діяльності підприємств, органом управління яких є Глуховецька селищна рада, КП "Глухівціводоканал" було рекомендовано оптимізувати видатки на виробництво послуг, а також витрати на утримання працівників, що дасть можливість ці послуги здешевити; на підставі даного протоколу було видано розпорядження директора КП «Глухівціводоканал» № 236 від 01.04.2021 «Про скорочення посади в штатному розписі» у зв`язку модернізацією технологічного процесу (реорганізацією) водонапірної станції «Безодня». Наказом №5 від 01.04.2021 всіх машиністів насосних установок було попереджено про скорочення посад в штатному розписі. ОСОБА_1 з даним наказом ознайомитись відмовились, про що Інспектором з ведення кадрів КП «Глухівціводоканал» було складено відповідний акт від 01.04.2021 про відмову від підпису про звільнення працівника по скороченню та 02.04.2021 надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Наказом № 8 від 06.05.2021 «Про працевлаштування працівників, які підлягають скороченню» всім працівникам по черзі було запропоновано працевлаштування на вакантних посадах згідно штатного розпису, однак ОСОБА_1 відмовилась від пропозиції, про що свідчить відмітка про відмову в наказі з її особистим підписом. Відповідно до наказу директора КП «Глухівціводоканал» № 18к від 02.06.2021, ОСОБА_1 було звільнено на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України, та виплачено вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст..44 КЗпП України. Щодо наведених в позовні заяві позивачем фактів зазначив, що з заробітної плати відрахування до профспілкових організацій не здійснювались, жодних повідомлень про перебування в складі профспілкових організацій ні від Позивача ні від профспілкових організацій не надходило, на підтвердження чого надав довідку 62/21 від 27.07.2021, що свідчить про те, що позивач не є членом профспілкової організації, а отже і порушення ч.3 ст.22, ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності» не має. Згідно Наказу № 8 директора КП «Глухівціводоканал » від 06.05.2021 «Про працевлаштування працівників, які підлягають скороченню», ОСОБА_1 було запропоновано посади, які є вільними в штатному розкладі, від яких позивач відмовилась, що підтверджується особистим підписом в Наказі № 8 від 06.05.2021. Крім того, ОСОБА_1 являється пенсіонером за віком, що підтверджується копією Пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 виданим 20.09.2011, (копія додається), отже Позивач не підпадає під дію п.10 ч.2 ст. 42 КЗпП України. У зв`язку з тим, що відповідач не визнає будь-які твердження позивача про неправомірність його звільнення та необхідність поновлення його на роботі, - відповідач повністю заперечує і проти вимог позивача про виплату компенсації за вимушений прогул та моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Голуб Н.Є. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про слухання справи у його відсутність, а також просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа директор КП «Глухівціводоканал» Безнощук Д.Л. в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про слухання справи у його відсутність, а також просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа представник Глуховецької селищної ради Гнатюк Р.О. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01 липня 2014 року по 02 червня 2021 року працювала в Глуховецькому КП «Водоканал», з них - з 01 червня 2016 року по 02 червня 2021 року на посаді машиніста насосних установок, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу №5 від 01.04.2021 Глуховецького комунального підприємства водопостачання та водовідведення «Глухівціводоканал», у зв`язку з кризовою ситуацією на підприємстві та реорганізацією водонапірної станції «Безодня», усіх машиністів насосних установок попереджено про скорочення посад в штатному розписі.

Із акту №2 від 01.04.2021, складеного інспектором з ведення кадрів КП «Глухівціводоканал» ОСОБА_3 в присутності бухгалтера по розрахунку ОСОБА_4 та дирктора ОСОБА_2 , вбачається, що 01.04.2021 машиніста насосних установок в/с «Безодня» ОСОБА_1 було попереджено про скорочення посади та запропоновано з ним ознайомитись та поставити свій підпис, однак остання відмовилась від підпису.

Наказом №18к від 02.06.2021 ОСОБА_1 було звільнено з посади машиніста насосних установок в зв`язку зі змінами у штатному розкладі працівників, які підлягають скороченню згідно ст.40.п.1 КЗпП України, так як від запропонованих посад вона відмовились; наказом встановлено виплатити вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку згідно ст.44 КЗпП України.

Листом управління Держпраці у Вінницькій області від 20.04.2021 № 02-К 280/14-38, наданим на звернення ОСОБА_1 , надано роз`яснення, щодо правомірності скорочення посади «Машиніст насосних установок», що стало підставою для звернення із даним позовом до суду для захисту її прав, у зв`язку з неправомірністю, на її думку, такого скорочення і подальшого її звільнення.

За змістом довідки від 09.06.2021 № 491 Глуховецької селищної ради, ОСОБА_1 проживає одна в АДРЕСА_1 .

У зв`язку модернізацією технологічного процесу (реорганізацією) водонапірної станції «Безодня» директором КП «Глухівціводоканал» за № 236 від 01.04.2021 було винесено розпорядження щодо скорочення посади машиністів насосних установок у штатному розписі, з послідуючим звільненням працівників із займаної посади з 02.06.2021, та 01.04.2021 винесено наказ №5 про попередження машиністів насосних установок про скорочення із займаної посади.

Як вбачається із акту №1 від 01.04.2021 «Про відмову від підпису про повідомлення про скорочення», ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовились підписувати вказаний наказ.

Із копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що ОСОБА_1 отримала вказаний наказ №5 через поштове відправлення 05.04.2021, про що свідчить її підпис у вказаному повідомленні.

Згідно з Наказом № 8 від 06.05.2021 року «Про працевлаштування працівників, які підлягають скороченню», всім працівникам по черзі було запропоновано працевлаштування на вакантних посадах згідно штатного розпису, однак як вбачається із вказаного наказу ОСОБА_1 відмовилась від працевлаштування на іншу посаду, про що свідчить відмітка про відмову в наказі з її особистим підписом.

Із копії акту №3 від 02.06.2021, складеного інспектором з ведення кадрів КП «Глухівціводоканал» Лавренюк B.C. в присутності бухгалтера по розрахунку ОСОБА_4 та директора ОСОБА_2 , вбачається, що машиніст насосних установок в/с «Безодня» з позмінним графіком роботи ОСОБА_1 02.06.2021 відмовилась від підпису в наказі про її звільнення.

Відповідно до довідки КП «Глухівціводоканал» від 27.07.2021 профспілкова організація на КП «Глухівціводоканал» не створювалась та внески не відраховувались, що свідчить про те, що позивач не є членом профспілкової організації, а отже не потребує попередньої згоди провспілкової організації на звільнення у зв`язку із скороченням в силу ч.3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Згідно з пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 отримує пенсію за віком; дата видачі посвідчення - 20.09.2011.

Як вбачається із штатного розкладу керівників, спеціалістів і службовців Глуховецького комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», директором 07.12.2020 затверджено штат в кількості 5 чоловік - директор, головний інженер, головний бухгалтер, бухгалтер по розрахунках з населенням та бухгалтер по зарплаті, касир та інспектор ВК.

Згідно штатного розкладу робітників Глуховецького комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», директором КП «Глухівціводоканал» 07 грудня 2020 року затверджено штат в кількості 22 чоловік, із яких 4 одиниці - машиніст насосних установок в/с «Безодня» з встановленим другим розрядом, серед яких у штаті числиться ОСОБА_1 ,

Згідно штатного розкладу керівників, спеціалістів і службовців Глуховецького комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», затвердженого директором 03.06.2021 затверджено штат в кількості 5 чоловік: директор, головний інженер, головний бухгалтер, бухгалтер по розрахунках з населенням, інспектор з кадрів.

Згідно штатного розкладу робітників Глуховецького комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», директором КП «Глухівціводоканал» 03 червня 2021 року затверджено штат в кількості 24 чоловік, із яких вбачається одна одинця - машиніст насосних установок ІІ підйому та дві одиниці - машиніст насосних установок, зайнятий обслуговуванням каналізаційних насосних станцій.

Із довідки №63/21 від 27.07.2021, виданої КП «Глухівціводоканал» вбачається, що середньоденна та середньомісячна зарплата ОСОБА_1 становить: середньоденна - 301,52 грн., середньомісячна - 6030,40 грн.

Вирішуючи спір суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП, України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених, зокрема, у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

У частині першій статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

У відповідності до положень ч.1-3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

За змістом п.10 ст. 42 КЗпП, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Як вбачається із Протоколу№ 1 засідання робочої групи для розгляду та вивченні питання обґрунтування підняття тарифів надавачам послуг з централізованого постачання, водовідведення та комунальних послуг, а також контролю за веденням фінансової діяльності підприємств, органом управління яких є Глуховецька селищна рада, від 02 лютого 2021 КП "Глухівціводоканал" було рекомендовано оптимізувати видатки на виробництво послуг, а також витрати на утримання працівників, що дасть можливість ці послуги здешевити.

Тобто дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, що також мало наслідком скорочення чисельності та працівників. В ласником підприємства була дотримана процедура звільнення працівників, зокрема, щодо дотримання строків та порядку попередження працівників про подальше їх звільнення; також ним було запропоновано працівникові переведення на іншу роботу, від якої позивачка відмовилась.

Доводи щодо відсутності згоди профспілкового комітету на звільнення та недотримання процедури з підстав настання пенсійного віку позивача суд до уваги не бере, оскільки, як було встановлено судом, на підприємстві відсутня профспілкова організація, а сама позивачка з 2011 року є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що свідчить про те, що позивач не підпадає під дію п.10 ст. 42 КЗпП України.

Отже відповідачем не були допущені порушення при звільненні ОСОБА_1 ; норми закону, що регулюють звільнення працівників ним були дотримані у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

У Постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18 (№ 61-9664сво19) зазначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Тобто, обов`язок сплати середнього заробітку може бути наявним у роботодавця, якщо були порушені права працівника.

У цій справі, на думку суду, такі порушення відсутні, оскільки звільнення позивача з роботи було здійснено на підставі положень чинного законодавства. Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про скасування наказу про звільнення з роботи та її вирішення напряму залежить від вирішення вимоги про скасування відповідного наказу.

Враховуючи, що наказ про звільнення позивача з роботи є законним, підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, немає.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 та 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом ст. 237-1 КЗпП, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом було встановлено правомірність звільнення позивача, а отже порушення її прав, як підстава для відшкодування моральної шкоди, -відсутня.

Встановивши, що у відповідача дійсно мало місце скорочення чисельності та штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, позивача було належним чином попереджено про звільнення, запропоновано позивачу всі вакантні посади на момент звільнення, від яких вона відмовилася, підприємством проведено порівняльну характеристику кваліфікації і продуктивності праці щодо переважного права працівників відповідної професії на залишення на роботі, наказ про звільнення виданий повноважною особою, в межах своєї компетенції, суд доходить висновку про те, що звільнення позивача з роботи на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства та без порушень прав ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом та у задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, то суд приходить до переконання, що судові витрати по сплаті судового збору необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 40,42,49-2, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 15, 23 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», треті особи ОСОБА_2 , директор КП водопостачання та каналізації «Глухівціводоканал», Глуховецька селищна рада про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів.

Якщо у судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, вказаний строк починає обчислюватись з моменту складення повного судового рішення.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 12.07.2022