Провадження № 2-др/161/37/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Олексюка А.В.
при секретарі Гичці М.В.,
розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.06.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено у повному обсязі.

До завершення судових дебатів представником позивача, адвокатом Вінцюк Ю.Б., було заявлено усне клопотання про надання доказів на підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

06.06.2022 адвокатом Вінцюк Ю.Б. засобами поштового зв`язку направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до змісту якої остання просила стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 9 500 грн., на підтвердження яких надала копію договору від 05.07.2021, акту від 01.06.2022, квитанції №01/06 від 01.06.2022.

В порядку, передбаченому ч.3 ст.270 ЦПК України, учасники справи в судове засідання не викликались.

За таких обставин розгляд заяви здійснювався у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).

Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (п. 268).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі -Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Судом встановлено, що представником позивача на підтвердження судових витрат позивача надано: копію договору про надання правової допомоги від 05.07.2021, оригінал ордеру серії АС №1022221 від 19.07.2021, копію акту від 12.01.2022 до договору про надання правової допомоги від 05.07.2022, , копію квитанції №12/01 від 12.01.2022, копію акту від 01.06.2022 до договору про надання правової допомоги від 05.07.2021, копію квитанції №01/06 від 01.06.2022.

Від відповідача ОСОБА_2 до суду 18.01.2022 надійшли заперечення щодо суми витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідно до змісту яких, відповідач зауважив про неспівмірність таких витрат зі складністю справи та виконанням адвокатом робіт, затраченим часом на виконання обсягом наданих послуг. Крім того, відповідачем зазначено, що нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не зазнавало змін, складність спору невисока. У зв`язку із цим, просив зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи наявні належні та достатні обгрунтування суми понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, однак, розмір такої суми не є співмірним із складністю справи, враховуючи, що відповідач щодо задоволення позову останній не заперечував, а тому такі витрати позивача підлягають відшкодуванню у розмірі 6 000 грн.

Окрім того, у зв`язку із тим, що судом не вирішено питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Згідно квитанції №0.0..1 від 19.07.2021 та квитанції №0.0..1 від 11.08.2022 позивачем сплачено 2 877,88 грн. судового збору.

Зважаючи на вищевказане, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 877,88 грн. в порядку, визначеному ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені позивачем судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2 877 (дві тисячі вісімсот сімдесят сім) гривень 88 коп.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 17.06.2022.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк