Справа № 148/2325/21
Провадження №2/148/202/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2022 року м. Тульчин Вінницькоїобласті

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, за участі: позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги, з урахуванням заяви про їх уточнення (а.с. 35-37), тим, що вона та відповідач 25.08.2010 зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя сторін не склалось. Певний час вони проживають за різними адресами. З часу припинення шлюбних відносин, відповідач поміняв прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . Також, добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відмовляється, своє місце роботи утаємничує. Весь тягар по утриманню дітей несе позивач.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Всі судові витрати просить покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с 27-35), у якому зазначив, що твердження позивача про те, що він не приймає участі у вихованні дітей не відповідає дійсності, оскільки він піклується про дітей, надає необхідне забезпечення. Окрім того, позивач стверджує, що вона з відповідачем з певного часу стали проживати за різними адресами, в той час як додає довідку Тульчинської міської ради про те, що вона проживає з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою місця проживання відповідача.

Щодо свого матеріального становища відповідач ОСОБА_2 зазначає, що він не працює, 01.02.2021 йому призначено виплату допомоги по безробіттю, також у квітні-червні 2021 року він отримував соціальні виплати. Окрім того, він має хронічні захворювання, які потребують лікування.

Таким чином, враховуючи відсутність постійного місця роботи та стабільного доходу, беручи до уваги встановлений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, який з 01.01.2020 для дітей віком від 6 до 18 років визначено у розмірі 2618 грн., відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, що становить 1309 грн. на кожну дитину.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. Зазначила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За адресою АДРЕСА_2 вона проживає з грудня 2021 року. Відповідач не приймає належної участі в утриманні дітей, що змусило її звернутись до суду.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1309 грн. на кожну дитину. Представник відповідача зазначив, що відповідач, в зв`язку з тим, що він не працює і за станом здоров`я не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 25.08.2010 (а.с. 7), сторони з 25.08.2010 перебувають у шлюбі.

За час перебування у шлюбі, у них народилось двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).

Згідно довідки Тульчинської міської ради № 1192 від 13.12.2021 (а.с. 11) позивач ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 , разом з нею проживають та знаходяться на її утриманні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачем з відзивом на позовну заяву надано наступні документи:

- копію свідоцтва про зміну імені виданого 23.09.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 29), відповідно до якого відповідач змінив прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_7 ;

- копію трудової книжки (а.с. 30), де останній запис здійснено 13.04.2018 про припинення державної реєстрації фізичної особи підприємця.

- копію довідки про доходи, згідно якої дохід відповідача за другий квартал 2021 року складався з соціальної виплати з Вінницького обласного центру зайнятості і становив 2619,35 грн.;

- копію виписки із медичної карти від 27.10.2021 (а.с. 22), відповідно до якої відповідач хворіє на хронічний ерозивний коліт та внутрішній геморой І ст.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь і вона наділена правом вибору способу стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів чи у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог позивача, посилається на те, що він приймає участь у вихованні дітей, піклується про них та забезпечує. Разом з тим, жодних доказів зазначеного суду не надав.

Щодо свого матеріального становища та стану здоров`я відповідач зазначив, що він не працює, з 01.02.2021 йому призначено виплату допомоги по безробіттю, також у квітні-червні 2021 року він отримував соціальні виплати, має хронічні захворювання, які потребують лікування.

З досліджених доказів судом доказів встановлено, що відповідач дійсно не працює. Разом з тим, довідка про його доходи, підтверджує наявність у нього доходу з однієї лише соціальної виплати лиш за другий квартал 2021 року, а тому не може бути належним доказом відсутності доходів на даний час.

Доказів того, що наявні у відповідача захворювання є протипоказами до його працевлаштування суду не надано. Отже, відповідач хоч і має певні захворювання, однак дані захворювання не є перешкодою до його працевлаштування.

Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховуються інтереси дітей, матеріальне становище відповідача відсутність у нього постійного доходу та відсутність інших утриманців, стан його здоров`я, відсутність протипоказань щодо працевлаштування.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявне у позивача право вибору способу стягнення аліментів (у частці від доходу платника аліментів чи у твердій грошовій сумі), суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітніх дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки, позовну заяву пред`явлено до суду 20.12.2021, тому відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст. 51 Конституції України, п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст. 180 183, 191 СК України, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.12.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.06.2022.

Суддя: