Справа №443/333/22
Провадження №2/443/426/22
РІШЕННЯ

іменем України

20 червня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позовну заяву до Жидачівської міської ради (відповідач), у якій просить визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала разом з його братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після їх смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1 , яке відноситься до суспільної групи колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 05.11.2012 рішенням Жидачівського районного суду визнано за ним право власності на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_2 та брату ОСОБА_3 та встановлено факт прийняття ним спадщини після їх смерті. При зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку із тим, що він пропустив піврічний термін з дня смерті спадкодавця та у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на жилий будинок.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.26).

Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів (а.с.25).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.20-21).

Ухвалою підготовчого засідання від 19.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.27).

Ухвалою судового засідання від 20.06.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.28).

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.03.1953 (а.с.5).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Межиріччя Жидачівського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 20.06.2007, 22.06.2007 (а.с.6, 7).

Відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 05.11.2012, за ОСОБА_1 визнано право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Золотий колос», розміром 1,78 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №579952; земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АТ «Золотий колос», розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №579953 (а.с.9).

Згідно з Випискою із погосподарської книги с.Межиріччя Зарічанської сільської ради Жидачівського району Львівської області від 14.02.2022, станом на 30.06.1990 за адресою: АДРЕСА_2 рахувався житловий будинок за колгоспним двором: ОСОБА_3 голова колгоспного двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 мама, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Довідками Жидачівської міської ради №111, №112, №113 від 14.02.2022 встановлено, що ОСОБА_3 дійсно до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 був постійно прописаний та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_3 у спадковому житловому будинку була постійно прописана та проживала до дня смерті дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_2 дійсно до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , була постійно прописана та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_2 у спадковому житловому будинку були постійно прописані та проживали син ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невістка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 дійсно до дня своєї смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 , була постійно прописана та проживала за адресою АДРЕСА_2 . До дня смерті та на день смерті ОСОБА_4 у спадковому житловому будинку крім неї нікого не було зареєстровано (а.с.10, 11, 13).

З технічного паспорта від 21.03.2022 вбачається, що в с. Межиріччя (станом на 01.01.2021) по АДРЕСА_3 розташований житловий будинок «А1», загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б1», сараєм «В1», сараєм «Г1», погребом «Д1», воротами №1, огорожею №2, колодязем №3) (а.с.14-16).

Постановою Жидачівської ДНК від 25.11.2021 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами ОСОБА_2 , оскільки він пропустив піврічний термін з дня смерті спадкодавця та у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 (а.с.8).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю належного юридичного оформлення цього права у позасудовому порядку через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної ЦК УРСР), Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 697-XII), Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, відповідно до статті 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь в його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору у складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

Згідно з частиною 2 статті 123 ЦК УРСР, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

15 квітня 1991 року набув чинності Закон № 697-XII, яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном.

Положення статей 17, 18 Закону № 697-XII щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15.04.1991, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Положеннями статті 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до приписів статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності».

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок АДРЕСА_3 відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Станом на 15.04.1991 ці особи залишалися членами колгоспного двору, а відтак набули право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 особистих розпоряджень не зробили. Після їх смерті відкрилася спадщина, до якої входили належні їм права та обов`язки, які не припинилися внаслідок їх смерті (зокрема на частки у майні колишнього колгоспного двору по 1/3 частини житлового будинку).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 05.11.2012, яке набрало законної сили, встановлено преюдиційний факт факт прийняття ОСОБА_1 спадщини, яка відкрилася після смерті його мами ОСОБА_2 та брата ОСОБА_3 . Відтак, це позбавляє суд необхідності перевіряти дійсність і достовірність цієї обставини, оскільки така вже встановлена у належний спосіб.

Таким чином, суд констатує, що ОСОБА_1 має обґрунтоване право власності на 2/3 частини житлового будинку, разом з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 та брата ОСОБА_3 , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право ОСОБА_1 не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю.

На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1262, 1268 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Жидачівської міської ради (місцезнаходження: Львівська область, Стрийський район, м. Жидачів, вул. Шашкевича, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 04056167) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на 2/3 частини житлового будинку «А-1», загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б1», сараєм «В1», сараєм «Г1», погребом «Д1», воротами №1, огорожею №2, колодязем №3), що знаходиться по АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23 червня 2022 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів