ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8447/21

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/54/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

секретар: Зіньковець О.О., Патук А.А.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків (суддя Овсієнко Ю.К.), постановлену у м.Чернігів, повний текст ухвали складено 25 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 945 600 грн за завдані збитки у зв`язку з відсудженням будинку АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 11.12.2000 року позивач придбав у ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_4 , на підставі нотаріально посвідченого доручення від 15.10.1998 року, житловий будинок АДРЕСА_1 . Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 09.11.2020 року вказаний договір купівлі-продажу визнано недійним. Позивач вказував, що відповідачка при продажу будинку не повідомила, що її батько ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. За доводами ОСОБА_1 , спірний будинок вибув з його власності на користь третіх осіб на підставах, що виникли до продажу йому будинку, внаслідок чого саме ОСОБА_2 , як продавець нерухомого майна, має відшкодувати йому, як покупцеві, завдані збитки.

Також у листопаді 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/7 частину квартири АДРЕСА_2 до вирішення спору по суті і набрання рішенням суду законної сили. Заява мотивована тим, що позивачу стало відомо, що відповідач намагається відчужити належну їй на праві власності 1/7 частину квартири АДРЕСА_2 , оскільки поруч будується багатоповерховий будинок. Оскільки предметом спору є стягнення збитків, ОСОБА_1 вважає, що є всі підстави для забезпечення його позову, тому що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист його порушених прав.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року заяву задоволено; накладено арешт на 1/7 частину квартири АДРЕСА_2 , власником якої являється ОСОБА_2 , до набрання рішенням суду у даній справі законної сили. Ухвала мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Відповідачка посилається, що 25 листопада 2021 року на підставі договору купівлі-продажу нею було відчужено право власності на належні їй 2/7 частини квартири АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 . Отже, станом на дату розгляду судом заяви про забезпечення позову власником вказаного майна була вже інша особа, а не відповідачка. У свою чергу особа, яка набула право власності на частину квартири, не має жодного відношення до предмету спору по справі №751/8447/21, жодні вимоги з боку позивача до нього не пред`явлені. За доводами ОСОБА_2 , судом першої інстанції в момент вирішення питання про забезпечення позову не повно та не всебічно досліджено обставини, які мали значення для правильного вирішення питання про забезпечення позову, а саме не перевірено, чи належало майно, на яке позивач просив накласти арешт, саме відповідачці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що 25 листопада 2021 року він на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_2 , набув право власності на 2/7 частини квартири АДРЕСА_2 . 13 грудня 2021 року ОСОБА_3 отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якої йому стало відомо, що на підставі оскаржуваної ухвали суду на придбану ним квартиру накладено арешти: 29 листопада 2021 року Центральним ВДВС у м.Чернігові, номер запису про обтяження 45332657; 02 грудня 2021 року Центральним ВДВС у м.Чернігові, номер запису про обтяження 45420043. За доводами особи, яка подає апеляційну скаргу, ухвала стосується його права власності на придбане майно, зокрема обмежує його право власності в силу накладеного виконавцем арешту на її підставі. ОСОБА_3 вказує, що на дату розгляду судом заяви позивача про забезпечення позову власником вказаного майна була вже інша особа, а не відповідачка.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26 січня 2022 року встановлено, що хоча ОСОБА_3 не брав участі в даній справі, проте в силу положень ч.1 ст.352 ЦПК України він має право на апеляційне оскарження ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 листопада 2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Черненок Г.І. просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення. Представник позивача вказує, що оскаржувана ухвала була винесена 25 листопада 2021 року ще до того, як відбувся договір купівлі-продажу частини квартири, оскільки відповідно до інформації з ДРРП на нерухоме майно та РПВ на нерухоме майно державна реєстрація права власності за новим власником відбулась о 16:16:28.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно зі ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову додав копію свідоцтва про право власності на житло від 3 червня 1994 року, згідно з яким квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідачці), ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в рівних частинах (а.с.73-74).

Проте, відповідно до договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру 25 листопада 2021 року ОСОБА_2 (продавець), ОСОБА_10 , від імені якої діє ОСОБА_11 (представник продавця) та ОСОБА_3 (покупець) уклали цей договір про таке: за цим договором ОСОБА_2 передає у власність (продає), а покупець приймає (купує) 2/7 частки у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; за цим договором ОСОБА_10 , в особі представника передає у власність (продає), а покупець приймає (купує) 1/7 частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; зареєстровано в реєстрі за №870 (а.с.85-87).

У пункті 5.5. вказаного договору зазначено, що відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості та щодо суб`єкта відомості про обтяження, іпотеки, інші речові права відсутні.

З наданого до суду апеляційної інстанції витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстр Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/7 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу частки у праві власності на квартиру, серія та номер 870, виданого 25 листопада 2021 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М.; дата, час державної реєстрації: 25.11.2021 12:07:45; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 61851127 від 25.11.2021 16:16:28, приватний нотаріус Костенко І.М., Чернігівський міський нотаріальний округ, Чернігівська обл. (а.с.112 зворот).

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на майно, суд першої інстанції не пересвідчився в належності майна відповідачці ОСОБА_2 , у зв`язку з чим наклав арешт на майно, яке їй не належало, а належало ОСОБА_3 .

З наведеного вбачається, що вирішуючи питання про забезпечення позову, судом першої інстанції не було дотримано вимог процесуального закону щодо можливості накладення арешту на майно, яке належить виключно відповідачу.

Таким чином, перевіривши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог і дані про відповідача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову у визначений судом спосіб, оскільки судом накладено арешт на майно, яке не належить особі, вказаній в ухвалі суду (відповідачці у справі).

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий: Судді: