ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2244/22 Справа № 213/2057/21 Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Нестеренком О.М. у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 09 вересня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина у виді частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті сина, заповітів він не складав.

29 квітня 2021 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , але постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку для прийняття спадщини та у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звернулася після закінчення шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало, те що перед тим, як звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона отримала консультацію в іншій нотаріальній конторі, де їй пояснили, що оформлення спадщини здійснюється після шести місяців з дня смерті спадкодавця, і про те, що обов`язково подати заяву до нотаріуса до спливу шести місяців її не повідомили. Крім того, станом на 21 серпня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в стаціонарному відділенні 17-ої міської лікарні, а тому в останній день, передбачений ст.1270 ЦК України для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, звернутися до нотаріуса можливості не мала за станом здоров`я.

На підставі викладеного, позивач просила суд визначити їй додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті сина ОСОБА_2 . Доказом поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини є копія епікризу про стан здоров`я за період з 14.08.215 по 25.08.2015 року, коли позивачка знаходилась на денному стаціонарі. На протязі шести місяців позивачка хворіла і постійно знаходилась на лікарняних, що створило перешкоди для своєчасного подання заяви до нотаріальної контори, так як вся її увага була спрямована на лікування, вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву відповідача на апеляційну скаргу представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 23.02.2015 року (а.с. 6).

Позивачка ОСОБА_1 є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.7)

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.09.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому згідно з розпорядженням від 13.03.1993 за № 299, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8)

Після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 20 квітня 2021 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного П`ятої криворізької державної нотаріальної контори від 20.04.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу було відмовлено в зв`язку з тим, що спадкоємцем не доведено факт її проживання із спадкодавцем на день смерті останнього і пропущено шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини /а.с.11/.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви, про прийняття спадщини позивач посилалася не те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що вона у період з 14.08.2015 року по 25.08.2015 року знаходилась на лікуванні на денному стаціонарі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується із доводами скаржника щодо незаконності наказу про накладення дисциплінарного стягнення, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у Постанові від 23 серпня 2017року, справа №6-1320цс17, а також у Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298 св 18, Постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, провадження № 61-6700св19, Постанові від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, провадження № 61-10136св19, Постанові від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, провадження № 61-21447св19.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

За положеннями пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного у ст. 13 ЦПК України, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, посилалася на свою тривалу тяжку хворобу.

Як вбачається з медичної карти амбулаторного хворого долученої до матеріалів справи, 21 квітня 2015 року позивачка ОСОБА_1 зверталась до невропатолога зі скаргою на біль в стегнових суглобах, у період з 26 травня 2015 року по 04 червня 2015 року ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в ДСП з діагнозом хронічна діскогенна радикулопатія. 30.06.2015 року ОСОБА_1 повторно зверталась до лікаря невропатолога з приводу болів в стегнових суглобах. Від стаціонарного лікування відмовилась. 02 липня 2015 року закрито лікарняний ОСОБА_1 з діагнозом радикулопатія. У період 14 серпня 2015 року по 25 серпня 2015 року позивачка ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні.

З огляду на вищевикладене, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, колегія суддів визнає поважними, з огляду на те, що вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подачу заяви про прийняття спадщини, в зв`язку зі станом здоров`я, а відтак такий строк підлягає поновленню з метою захисту невизнаних спадкових прав позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк терміном три місяці з часу набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: