Єдиний унікальний номер справи 183/7843/21
Провадження № 2/183/1820/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання - Гончарової С. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , від якого вони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року, ухваленим у справі № 183/469/17, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

На сьогоднішній день розмір аліментів на дитину є меншим навіть за мінімальний, установлений ст. 182 СК України. Крім того, їх з відповідачем син внаслідок розлучення з батьком, пов`язаним із розірванням між ними шлюбних відносин у лютому 2017 року, отримав величезну моральну травму, має нервову ваду - заїкання, вона витрачає кошти на реабілітацію сина, а відповідач належним чином свого батьківського обов`язку не виконує, аліменти, які стягуються з останнього за рішенням суду перераховуються нерегулярно та їх не вистачає для задоволення навіть першочергових потреб дитини у відповідача існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 29 654,39 грн.

Натомість відповідач, з метою ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, почав оспорювати своє батьківство відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувшись на адресу суду із відповідним позовом (справа № 183/6840/20), однак за результатами проведеної судової біологічно-генетичної (молекулярно-генетичної) експертизи вірогідність батьківства відповідача відносно неповнолітнього сина становить 99,9 %, що підтверджено відповідним висновком експерта № 463 від 09 червня 2021 року, що в подальшому стало підставою для залишення позовної заяви у справі № 183/6840/20 без розгляду за відповідною заявою відповідача.

У зв`язку з чим, позивач просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, стягуваних з відповідача на її користь на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 30).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав суду заяву про відкладення розгляду справи з підстав загострення його хвороби, однак, зважаючи на те, що це повторна неявка відповідача у судове засідання, суд на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглядає справу за відсутності відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2008 року по 27 лютого 2017 року (а.с. 6, 9) і ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін від шлюбу народився син ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року, ухваленим у цивільній справі № 183/469/17, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року до повноліття дитиною повноліття та вирішено питання стосовно відшкодування судових витрат (а.с. 10).

Судом установлено, що дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні та вихованні (а.с. 18). Наразі дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька у більшому розмірі, а матеріальне становище позивача змінилось через зростання цін і збільшення потреб дитини, у зв`язку із подорослішанням.

Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, тобто має реальну можливість працювати та отримувати дохід, доказів протилежного останнім суду подано не було, як і не подано доказів наявності інших причин, які унеможливлюють сплату аліментів в інший спосіб та розмір.

Однак, у зв`язку з тим, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України), а тому пред`явлені позивачем позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів задоволенню не підлягають, оскільки чинним законодавством не передбачено такого порядку для платника аліментів.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами статті 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 76, 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При розгляді даної категорії справ необхідно також врахувати, що стягувані аліменти є власністю дитини (частина перша статті 179 СК України), а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аліменти на дитину не можуть бути менші ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, разом з тим, суд приходить до висновку, що позивачем наведені обставини та надані належні та допустимі докази, які свідчать про можливість зміни способу та розміру утримуваних з відповідача аліментів за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню та необхідно змінити спосіб та розмір аліментів на утримання дитини, з твердої грошової суми у розмірі 500,00 грн. щомісяця на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми в розмірі 500,00 гривень щомісяця, на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення сулу законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

-позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

-відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Рішення суду складено і підписано 25 травня 2022 року.

Суддя Г.Є. Майна