Справа №521/8916/21
Провадження №2/521/746/22
09 червня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретарів: Черненко Я.О., Шагаки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання шлюбного договору недійсним
ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просить визнати шлюбний договір від 20.05.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним; визнати квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , грошові кошти, виручені від продажу земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га; грошові кошти, виручені від продажу автомобіля Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 спільною сумісною власністю; поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти, виручені від продажу земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га; грошові кошти, виручені від продажу автомобіля Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 .
Позов обґрунтований наступними обставинами. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.08.2006 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина, який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. 20.05.2016 року між сторонами було укладено шлюбний договір, відповідно до якого все майно, що було придбано на ім`я відповідача ОСОБА_2 є її особистою приватною власністю, а саме: квартира АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , земельна ділянка, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га; автомобіль марки Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 . Договором також обумовлено не поширення положень статті 60 СК України на вказане майно та зазначено про те, що спірне майно не підлягає розділу між подружжям, в тому числі при розірванні шлюбу та поділі майна. Позивач вважає, що шлюбний договір необхідно визнати недійсним, так як вказаний договір поставив позивача у надзвичайно невигідне матеріальне становище. Під час перебування у шлюбі відповідач не працювала, майно було придбане в результаті трудової діяльності позивача. Укладаючи договір, відповідач вказала, що саме укладання договору є запорукою продовження шлюбних відносин між сторонами, однак після укладення договору звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що був впевнений в тому, що спільне майно буде перебувати у володінні відповідача, як його дружини, тому, в момент укладення договору, не розумів, що його умови ставлять позивача в надзвичайно невигідне матеріальне становище. Після укладення договору відповідач покинула територію України, залишивши дитину на утриманні позивача. Позивач зазначає, що на спірній земельній ділянці за його кошти було збудовано незавершений будівництвом будинок, вартість будинку та земельної ділянки разом становить 250 000 доларів США.
Представник позивача подала до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місцезнаходження, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позов не подавала.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, за відсутності заперечення представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 належить задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в шлюбі, зареєстрованому 20 серпня 2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №668.
Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , 2007 року народження, який проживає із позивачем.
В період шлюбу сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га., автомобіль Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 .
20 травня 2016 року між сторонами було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І., зареєстровано в реєстрі за № 1151.
За умовами шлюбного договору все майно набуте у період шлюбу на ім`я ОСОБА_2 є виключно особистою приватною власністю дружини.
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначає, що умовами укладення шлюбного договору було продовження сімейних стосунків, на що позивач погодився, незважаючи на те, що вказаний договір поставив його у надзвичайно невигідне становище. Однак, через два тижні після укладення договору ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу.
Як вбачається із матеріалів справи, 07.09.2018 року ОСОБА_2 продала земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,125. Також відповідачем було відчужено автомобіль Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 .
Позивач зазначає, що, отримавши гроші від продажу вказаного майна, відповідач виїхала за межи України, залишивши спільну дитину проживати із батьком у квартирі АДРЕСА_1 .
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із визнанням недійсним шлюбного договору та поділом майна подружжя, а тому регулюються Главою 16 ЦК України та Главами 8, 10 СК України.
Згідно з частинами першою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Серед загальних засад регулювання сімейних відносин у частині другій статті 7 СК України закріплена можливість урегулювання цих відносин за домовленістю (договором) між їх учасниками.
Стаття 9 СК України визначає загальні межі договірного регулювання відносин між подружжям, а саме: така домовленість не повинна суперечити вимогам СК України, іншим законам та моральним засадам суспільства. Під вимогами законів у цьому випадку слід розуміти імперативні норми, що встановлюють заборону для договірного регулювання відносин подружжя.
Відповідно до статті 103 СК України шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права та інтереси якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За приписами частин 4, 5 ст. 93 СК України шлюбний договір не може зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим Кодексом, а також ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище. За шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.
Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. № 1371) встановлено обов`язок державної реєстрації автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів
Таким чином, зміст шлюбного договору щодо передачі у власність ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , автомобіля марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га., автомобіля Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 не відповідає положенням ч. ч. 4, 5 ст. 93 СК України, так як право на спірне майно підлягало державній реєстрації. Вказані обставини тягнуть за собою визнання шлюбного договору недійсним.
За приписами статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 провадження № 61-3703св19.
Аналізуючи обставини справи та норми права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 , автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га., автомобіль Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, та підлягають поділу в порядку ст. ст. 69-71 СК України.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ОСОБА_1 , зокрема, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , які перебувають у фактичному користуванні позивача.
В той же час, враховуючи те, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га., та автомобіль Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 були відчужені відповідачем ОСОБА_2 , позивач просить визнати за відповідачем право власності на грошові кошти, отримані внаслідок цього.
Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Отже, грошові кошти від продажу спільного майна були придбані подружжям у період шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю. Доказів іншого стороною відповідача суду не надано.
Із матеріалів справи вбачається, що вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га. становить 2 475 000 грн., що підтверджується довідкою про вартість земельної ділянки, а вартість автомобіля Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 становить 763164,90 грн., що підтверджується Звітом № 2004 про оцінку транспортного засобу.
Надаючи правову оцінку позовним вимогам ОСОБА_1 та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд погоджується із доводами позивача щодо можливого варіанта поділу спільного майна подружжя, який, на думку суду, є обґрунтованим, справедливим та таким, що відповідає фактичному користуванню та нормам сімейного законодавства України.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60-71, 93, 101 СК України, ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 19, 81, 89, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання шлюбного договору недійсним задовольнити.
Визнати шлюбний договір від 20.05.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 недійсним.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 919 490 грн., автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 , вартістю 225 701,10 грн., грошові кошти, виручені від продажу земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га, в розмірі 2 475 000 грн., грошові кошти, виручені від продажу автомобіля Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 , в розмірі 763164,90 грн. спільною сумісною власністю подружжя.
Поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином;
-визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки Mitsubishi моделі Outlander, д/н НОМЕР_1 ;
визнати за ОСОБА_2 право власності на грошові кошти, виручені від продажу земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,1250 га в розмірі 2 475 000 грн., та грошові кошти, виручені від продажу автомобіля Mercedes-Benz, моделі 350CDI, д/н НОМЕР_2 в розмірі 763 164,90 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_4 судовий збір в розмірі 5709 (п`ять тисяч сімсот дев`ять) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 20 червня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева