ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 947/34362/20

Апеляційне провадження № 22-ц/813/6085/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 січня 2022 року, постановлене під головуванням судді Чернявської Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи в суді першої інстанції

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики (а.с.1-3).

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04 грудня 2020 року справа направлена на розгляд до Приморського районного суду м.Одеси за підсудністю (а.с.21).

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання на 22 березня 2021 року на 10.45 год (а.с.37).

Відповідач позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а.с.51-55).

Ухвалою суду від 08 червня 2021 року (протокольна) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.65-66).

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05 січня 2022 року позов залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача до судового засідання (а.с.104).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду від 05 січня 2022 року, а справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.110-113).

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 послався на те, що:

- висновок суду про визнання неповажними причини неприбуття в судові засідання як знаходження у відрядженні, участь у іншому судовому засіданні чи знаходження на самоізоляції, тим більше під час пандемії, є абсолютно надуманим та необґрунтованим. Так само як і твердження про те, що знаходження на самоізоляції через хворобу не перешкоджає участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- твердження суду про зловживання позивачем/представником позивача своїми процесуальними правами не витримують жодної критики;

- суд не врахував положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права доступу до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 січня 2022 року без змін. Зазначав, що:

- причина повторної неявки позивача до суду не має правового значення, з огляду на позицію Верховного Суду у постановах від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17 та від 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16-ц;

- 04 січня 2022 року адвокат Пугач М.В. електронною поштою надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із знаходженням на самоізоляції, однак жодних документів, які б підтверджували наявність хвороби чи перебування на самоізоляції представником позивача до суду не надано, як і не подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду;

- враховуючи зміст наданої апелянтом довідки сімейного лікаря від 04 січня 2022 року про «негативний тест на COVID-19» в останнього не було жодних перешкод для участі в судовому засіданні особисто або в режимі відеоконференції за допомогою сервісу EASYCON (а.с.134-137).

Сторони належним чином повідомлені про слухання справи в апеляційній інстанції на 21 червня 2022 року на 14.30 годин (а.с.149-157).

Представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника (а.с.157).

Від сторони позивача заяв про розгляд справи у відсутності сторін чи відкладення розгляду справи, що призначена на 21 червня 2022 року, суду не надходило. Позивач ОСОБА_2 повідомлений про слухання справи на 21 червня 2022 року, про що він розписався у зворотньому повідомленні (а.с.149). Поштова кореспонденція на ім`я представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 повернулась до суду неврученою з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», що з огляду на вимоги п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням (а.с.152-153). Отже, сторона позивача,будучі обізнаною про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не виявила бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегією суддів враховано наявність в матеріалах справи письмових документів, на підтвердження позицій сторін, а також положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1, від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 21 червня 2022 року у відсутності сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема, ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також пунктом 3 ч.1 ст.257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, можливе лише в тому випадку, коли позивач належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що справа перебувала в провадженні Приморського районного суду м.Одеси з грудня 2020 року (а.с.26).

Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року позовна заява залишена без руху (а.с.27).

Ухвалою суду від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 22 березня 2021 року (а.с.37).

22 березня 2021 року в підготовче судове засідання з`явився представник позивача Пугач М.В., який просив відкласти розгляд справи для ознайомлення з відзивом на позовну заяву та надання відповіді на відзив, у зв`язку з чим справа відкладена на 06 червня 2021 року (а.с.62-63).

08 червня 2021 року у судове засідання з`явились представник ОСОБА_1 в інтересах позивача та представник ОСОБА_5 в інтересах відповідача. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до слухання на 04 серпня 2021 року на 14.00 год ( а.с.65-66).

04 серпня 2021 року в судове засідання з`явився представник Михайлін О.Є. в інтересах відповідача (а.с.80). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, надавши 03 серпня 2021 року клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його неможливістю прийняти участь через перебування у відрядженні (а.с.62-63,79). При цьому, будь-яких доказів на підтвердження перебування у відрядженні суду не надано. Слухання справи відкладено на 01 листопада 2021 року на 09.30 год (а.с.80).

01 листопада 2021 року в судове засідання з`явився представник Михайлін О.Є. в інтересах відповідача, представник позивача не з`явився, надавши суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю участі через перебування у відрядженні (а.с.88-92). При цьому, доказів перебування у відрядженні суду не надано. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, розгляд справи відкладено на 09 грудня 2021 року на 10.30 год. (а.с.94).

09 грудня 2021 року в судове засідання з`явився представник Михайлін О.Є. в інтересах відповідача, представник позивача не з`явився, надавши суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю участі через необхідність участі в судовому засіданні Київського районного суду, призначеному на 10.00 у справі №520/9888/13-к (а.с.96,97). Будь-яких доказів призначення справи №520/9888/13-к на 09 грудня 2021 року на 10.00 год. та наявності повноважень Пугача М.В. у цій справі суду не надано. Розгляд справи відкладений на 05 січня 2022 року на 13.00 год (а.с.97).

05 січня 2022 року в судове засідання сторони не з`явились, про що складена довідка секретарем (а.с.103). Позивач ОСОБА_2 сповіщений про розгляд справи 05 січня 2022 року о 13.00 год, про що розписався у зворотному повідомленні (а.с.101). 04 січня 2022 року представник позивача Пугач М.В. надав суду клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з неможливістю участі у судовому засіданні через знаходження на самоізоляції (а.с.99-100). Будь-яких доказів на підтвердження перебування представника ОСОБА_1 на самоізоляції суду першої інстанції не надано.

05 січня 2022 року судом постановлена оскаржувана ухвала про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (повторна неявка позивача) а.с.104.

Аналізуючи зазначене та наявні матеріали справи, слід дійти висновку, що сторона позивача належним чином сповіщалась про слухання справи, що крім іншого підтверджується вищезазначеними клопотаннями представника позивача, які свідчать про обізнаність щодо дати та часу слухання справи.

З приводу доводів апелянта щодо поважності неявки в судове засідання позивача та його представника, слід звернути увагу на таке.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Системний аналіз вищезазначених положень норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18.

Отже, якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 07 серпня 2020 року у справі №405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі №658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі №675/1714/19).

Таким чином, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки, що узгоджується з позицією Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №465/205/17.

Частиною 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» № 11681/85).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у ст.6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований ст.55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц.

З матеріалів справи вбачається, що позивач/представник позивача, будучи обізнаними про можливість розгляду справи без їх участі, заяву про розгляд справи за їх відсутності не подали, чим умисно затягували розгляд справи та позбавили суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Саме позивач має бути, у першу чергу, зацікавлений у розгляді його позовних вимог у розумний строк.

Однак, ні позивач ні його представник не скористались правом проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в порядку встановленому процесуальним законодавством, не надали суду заяв про розгляд справи у їх відсутності.

Враховуючи, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді першої інстанції, розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за клопотаннями представника позивача; позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явився в судове засідання (09 грудня 2021 року та 05 січня 2022 року), не скористався правом подати заяву про розгляд справи за його відсутності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Судом першої інстанції надано належну оцінку поведінці позивача та його представника, вжито усіх необхідних заходів для надання позивачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції діяв у межах своїх повноважень та у визначений процесуальним законом спосіб.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що сторона позивача не скористалась правом проведення засідання у режимі відеоконференції, що свідчить про процесуальну бездіяльність. Колегія суддів вважає, що процесуальна бездіяльність позивача не може ставити під сумнів належне здійснення судочинства Приморським районним судом м.Одеси відповідно до вимог процесуального законодавства.

При цьому, враховано відсутність в матеріалах справи жодного документа на підтвердження неможливості представника позивача прийняти участь у судових засіданнях в суді першої інстанції. Представник позивача до своїх клопотань не надав підтверджень неможливості участі в судових засіданнях з підстав, зазначених ним у клопотаннях.

Надана суду апеляційної інстанції довідка сімейного лікаря від 04 січня 2022 року, в якій ОСОБА_1 встановлено діагноз ГРВЗ, експрес-тест на COVID-19 негативний, надані рекомендації по лікуванню в амбулаторному режимі, не має правого значення з огляду на таке (а.с.117).

По-перше, вказана довідка не надавалась суду першої інстанції, тому не могла бути ним оцінена.

По-друге, враховуючи положення ч.3 ст.367 ЦПК України, довідка не може бути прийнята судом апеляційної інстанції до уваги.

По-третє, поважність повторної неявки в судове засідання під час вирішення питання про залишення позову без розгляду не має правового значення, як вже зазначалось вище.

Висновки суду апеляційної інстанції

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість ухвали не впливають, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 05 січня 2022 року - без змін.

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: