ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: М`ячикової І.В.,

з участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

старшого державного виконавця Микитин К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

встановив:

Заявник посилається на те, що 14.12.2020 рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області у справі №381/2423/20 було задоволено мої позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16.09.2020 і до припинення навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в Київському коледжі транспортної інфраструктури, а саме до 01.07.2021.

На підставі даного рішення вона отримала виконавчий лист від 14.12.2020, який було пред"явлено до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для примусового виконання.

18.05.2021 старшим державним виконавцем Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин К.О. відкрито виконавче провадження №65454861 про примусове виконання виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області №381/2423/20 від 14.12.2020 р..

Проте, 20.07.2021 старшим державним виконавцем винесено постанову ВП №65454861 про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Ознайомившись з вищевказаною постановою вважає, що вона прийнята з порушенням вимог ст. ст. 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 19, 129-1 Конституції України, є незаконною, такою, що порушує її права, та підлягає скасуванню, а дії державного виконавця є неправомірними.

Тому, змушена звернутися до суду з даною скаргою в якій просити суд: визнати протиправними та незаконними дії старшого державного виконавця Микитин Катерини Олександрівни по винесенню постанови від 20.07.2021 ВП №65454861 про закінчення виконавчого провадження №65454861; скасувати постанову старшого державного виконавця Микитин Катерини Олександрівни від 20.07.2021 ВП №65454861 про закінчення виконавчого провадження №65454861 та зобов`язати старшого державного виконавця Микитин Катерини Олександрівни провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2022 року було призначено судове засідання з розгляду скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

13 червня 2022 року старшим державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин К.О. до суду було подано заперечення на скаргу, в яких старший державний виконавець просила суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. Зазначила, що до відділу надійшла заява ОСОБА_2 з оригіналом виконавчого листа № 381/2423/20 від 14.12.2020 р. Згідно виконавчого листа рішення підлягаю негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. 06.07.2021 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 10874, 87 грн., які перераховані на розрахунковий рахунок стягувача. У зв`язку із вказаним 20 липня 2021 року нею було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», так як рішення в межах суми платежу за один місяць виконано.

Посилається на те, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допустив негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, рішення суду від 14.12.2020 року не набрало законної сили та підлягає виконанню тільки в межах суми платежу за один місяць. Нею у постанові про звернення стягнення на заробітну плату боржника було зазначено утримати аліменти за період з 16 вересня 2020 року по 16 жовтня 2020 рік згідно заробітної плати боржника, а саме суми платежу в межах одного місяця, так як виконавчий документ не набрав законної сили. Вказує на те, що при прийнятті державним виконавцем виконавчого документа до виконання, державний виконавець керується вимогами до виконавчого документа згідно ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», серед яких є дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримала в повному обсязі просила суд скаргу задовольнити.

Старший державний виконавець Микитин К.О. в судовому засіданні проти скарги заперечувала, просила відмовити в її задоволенні.

Боржник в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Між тим, неявка боржника в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника та старшого державного виконавця, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Обов`язковість рішень суду є також однією з основних засад судочинства в Україні.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом було встановлено, що 14 грудня 2020 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було винесено рішення № 381/2423/20 (провадження № 2/381/1165/20) за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Даним рішення позов ОСОБА_6 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на її користь, аліменти на утримання повнолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2020 року і до припинення навчання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у Київському коледжі транспортної інфраструктури, а саме до 01 липня 2021 року.

На підставі даного рішення суду Фастівським міськрайонним судом Київської області 14 грудня 2020 року було видано виконавчий лист № 381/2423/20.

Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 29 вересня 2021 року, вищевказане рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову було відмовлено.

Між тим, Постановою Верховного суду від 16 лютого 2022 року, у вищевказаній справі, постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2021 року було скасовано, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2020 року, було залишено в силі.

Як вбачається із матеріалів заяви, 17 травня 2021 року старшим державним виконавцем Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Микитин К.О. було відкрито виконавче провадження № 65454861, з примусового виконання виконавчого листа № 381/2423/20 від 14 грудня 2020 року.

25 травня 2021 року старшим державним виконавцем Фастівського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Микитин К.О., у виконавчому провадженні № 65454861 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно Платіжного доручення № 31837 від 07 липня 2021 року, ОСОБА_2 було перераховано 10874,87 грн. стягнутих з ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 65454861.

20 липня 2021 року старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Микитин К.О. у виконавчому провадженні № 65454861, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 381/2423/20 від 14 грудня 2020 року, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Між тим, 05 травня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) із скаргою на дії державного виконавця, в якій просила визнати протиправними та незаконними дії старшого державного виконавця Микитин К.О. при винесенні постанови від 20 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65454861 та скасувати дану постанову і зобов`язати старшого державного виконавця Микитин К.О. провести виконавчі дії в порядку встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається із Постанови про перевірку виконавчого провадження № 65454861 від 11 травня 2021 року за підписом начальника Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) Марини Василенко, постановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження АСВП 65454861 від 20.07.2021 року винесена старшим державним виконавцем Микитин К.О. відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник посилається на те, що вона не погоджується з висновком старшого державного виконавця про закінчення вищевказаного виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», вважає її дії (бездіяльність) неправомірними, а оскаржувану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Дана постанова старшого державного виконавця порушує її права та інтереси, оскільки позбавила її можливості отримати в повному обсязі аліменти згідно виконання виконавчого листа Фастівського міськрайонного суду Київської області №381/2423/20 від 14 грудня 2020 року взагалі, а рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області №381/2423/20 від 14 грудня 2020 року так і залишається не виконаним в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 18 Закону визначено обов`язки і права виконавців, згідно яких, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Разом з тим, згідно п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право серед іншого: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Особливість негайного виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивості виконання не з моменту набрання ним законної сили, а негайно, після його оголошення в судовому засіданні.

Отже, після оголошення рішення в судовому засіданні в резолютивній частини якого міститься вказівка про його негайне виконання, за заявою особи, на користь якої воно ухвалено, суд зобов`язаний видати виконавчий лист, який є виконавчим документом та з яким заявник може звернутись до органів державної виконавчої служби з метою відкриття виконавчого провадження.

У разі якщо рішення суду підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного дня після одержання виконавчих документів і проводить відповідні виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2020 року допущене негайне виконання рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, стягувач отримала виконавчий лист з яким звернулася до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), для примусового виконання.

В свою чергу старшим державним виконавцем Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин К.О., 17 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65454861, з примусового виконання виконавчого листа № 381/2423/20 від 14 грудня 2020 року, проте 20 липня 2021 року винесено постанову про закінчення даного виконавчого провадження, з примусового виконання виконавчого листа № 381/2423/20 від 14 грудня 2020 року, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Між тим, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону чітко визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У частині 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Тобто, підставою для закінчення виконавчого провадження є саме фактичне виконання в повному обсязі рішення суду, згідно з виконавчим документом.

У виконавчому листі № 381/2423/20 від 14 грудня 2020 року, який було видано стягувачу ОСОБА_2 чітко вказано, що аліменти на утримання повнолітніх синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно стягувати з боржника ОСОБА_3 починаючи з 16 вересня 2020 року і до припинення навчання ОСОБА_5 та ОСОБА_5 у Київському коледжі транспортної інфраструктури, а саме до 01 липня 2021 року.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, судом встановлено та не спростовано в судовому засіданні старшим державним виконавцем, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2022 року, на підставі якого було видано виконавчий лист №381/2423/20, виконано в повному обсязі, що дало б старшому державному виконавцю законно винести на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» оскаржувану стягувачем постанову.

Правової підстави для закінчення виконавчого провадження, як часткове виконання рішення, а саме оплата аліментів за один місяць, не передбачено ст. 39, Закону України "Про виконавче провадження ".

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправними та незаконними дій старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин Катерини Олександрівни при винесенні постанови від 20 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №65454861, оскільки рішення суду не було виконано в повному обсязі, а боржником перераховані аліменти лише за один місяць, у зв`язку із чим в старшого державного виконавця були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав заявника в межах даного судового провадження шляхом скасування постанови старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин К.О. від 20 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №65454861 та зобов`язання останньої провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 5, 12, 79-81, 442, 447, 450, 451 ЦПК України, суд, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправними та незаконними дії старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин Катерини Олександрівни при винесенні постанови від 20 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №65454861.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Микитин Катерини Олександрівни від 20 липня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №65454861 та зобов`язати старшого державного виконавця Микитин Катерину Олександрівну провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала може бути оскаржено до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст ухвали виготовлено 24.06.2022 р.