Справа № 161/7128/21
Провадження № 2/161/485/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі Гичці М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час її спільного проживання з ОСОБА_3 у м.Кузнецовську (м.Вараш) Рівненської області протягом трьох років у них народився син ОСОБА_4 , щодо якого відповідач визнавав своє батьківство, мав намір брати участь у спільному вихованні, розвитку та утриманні сина. Дитина після народження проживала разом зі своїми батьками у м.Вараш.

Відомості про батька дитини внесено у Державний реєстр актів цивільного стану громадян записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері, в графі «батько» вказано прізвище матері « ОСОБА_5 » (дівоче прізвище), а ім`я та по-батькові батька дитини « ОСОБА_6 ». Спільна заява батьків для внесення змін до актового запису про народження дитини подана в добровільному порядку відсутня, тому позивач просить: визнати ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Зобов`язати Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУ МЮ (м.Львів) внести зміни до актового запису №08 від 23.03.2009 про народження дитини ОСОБА_7 , який здійснено Липинською сільською радою Луцького району Волинської області: у графі «батько» вказати « ОСОБА_3 », змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_8 ». Витрати пов`язані сплатою судового збору покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 05.05.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

30.01.2022 у справі призначено судову генетичну експертизу, однак згідно повідомлення судового експерта №СЕ-19/103-22/1842-БД від 05.05.2022 така експертиза проведена не була у зв`язку із неявкою до експертної установи ОСОБА_3 для відібрання зразків букального епітелію.

До суду до суду надійшла заява представника третьої особи Луцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей за наявними матеріалами у справи. При вирішенні справи покладалися на розсуд суду.

В судове засідання представник третьої особи Луцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, не з`явився, хоча був належним чином судом повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Коваленко Є.В., в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, що він вказав був належно повідомлений про дату та місце проведення експертизи, однак не з`явився свідомо. Окрім того, повідомив, що проживав (винаймали спільно квартиру) з позивачем у с.Городниця Млинівського р-ну. Рівненської області з осені 2008 року протягом одного року. З пологового забирав позивача з дитиною у с.Городниця Млинівського р-ну Рівненської області.

Позивач не заперечувала факту спільного проживання з відповідачем у с.Городниця Млинівського р-ну Рівненської області.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого 23.03.2009 Липинською сільською радою Луцького району серії НОМЕР_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записаний ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_9 (а.с.4).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька №0 від 18.03.2014, відомості про батька дитини вказано зі слів матері в порядку ч.1 ст.135 СК України (а.с.5-6).

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п.2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Ухвалою суду від 30.01.2022 призначено в справі судову генетичну експертизу (експертизу ДНК) з метою встановлення походження дитини позивача ОСОБА_4 від відповідача у справі ОСОБА_3 (встановлення його батьківства). Проведення експертизи доручено судовим експертам Волинського НДЕКЦ МВС України.

Згідно повідомлення Волинського НДЕКЦ МВС України про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/103-22/1842-БД від 05.05.2022, для відбору біологічних зразків з`явилися лише ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_4 ОСОБА_3 для відбору експериментальних зразків не з`явився.

Судом встановлено, що відповідач, який був достовірно обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, був повідомлений судом про дату, час та місце проведення призначеної судом генетичної експертизи, для забору біологічних зразків до експертної установи не з`явився, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Факт ухилення від проведення експертизи в судовому засіданні не заперечував і сам відповідач ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення факту ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Відповідач не довів наявність поважних причин, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору його біологічних зразків. Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення генетичної експертизи свідчить про його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство щодо неї.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Такого ж висновку Верховний Суд дійшов в постанові у справі №569/13821/18 від 18.02.2021 року.

Як повідомив відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, що хоча він і не визнає позовні вимоги, однак не заперечує той факт, що він проживав спільно з позивачем протягом тривалого часу з осені 2008 року у с.Городниця Млинівського р-ну Рівненської області. Також не заперечував те, що він особисто забирав позивача з дитиною з пологового будинку до місця їхнього проживання у с.Городниця.

Крім того, матеріали справи містять особисте листування відповідача з дитиною ОСОБА_4 , з якої вбачається факт спілкування відповідача з дитиною як батька з сином та в якій відповідач не заперечує своє батьківство щодо дитини.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо батьківства відповідача відносно дитини ОСОБА_4 , суду не надано.

Таким чином суд встановив, що по справі зібрано достатньо доказів, які підтверджують біологічне батьківство ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому в інтересах дитини позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 125,128, Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 258- 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису №08 про народження дитини, виданого 23 березня 2009 року Липинською сільською радою Луцького району Волинської області, відомості про ОСОБА_3 , як батька дитини а саме: батьком дитини вказати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказати прізвище дитини - « ОСОБА_8 ».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23.06.2022.

Суддя Луцького міськрайонного А.В. Олексюк