31.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/4192/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4192/21
Номер провадження 2/205/1155/22
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
21 травня 2021 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
В обґрунтування позову зазначено, що 22 січня 2008 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредиту, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит та відсотки за користування кредитом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 становила 7 633,16 грн., з яких: 7 633,16 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту.
Спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали разом зі спадкодавцем.
На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 22 січня 2008 року в розмірі 7 633,16 грн., яка виникла через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.
У визначений в ухвалі суду строк від відповідачів відзив на позовну заяву не надійшов.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» - Кіріченка В.М. надійшло клопотання, в якому просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно не з`явились. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв від відповідача не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22 січня 2008 року ОСОБА_3 погодився, що дана заява разом з пам`яткою клієнта та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг, з якими він ознайомлений в письмовому вигляді (а.с. 27).
Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 18 лютого 2008 року за картковим рахунком НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт 250,00 грн., який 08 листопада 2012 року було збільшено до 8 000,00 грн. (а.с. 26).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 січня 2008 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 станом на 31 травня 2015 року становила 7 633,16 грн., з яких: 7 633,16 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с. 5-11).
З виписки за договором № б/н станом на 16 березня 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 користувався кредитними коштами (а.с. 12-25).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30 серпня 2018 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).
15 червня 2020 року Банк направив претензію кредитора до Другої Дніпровської державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 (а.с. 78-79).
Зі спадкової справи після смерті спадкодавця № 453/2020 вбачається, що вона була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 78-81).
Позивачем 04 грудня 2020 року було направлено лист-претензію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо їхнього обов`язку сплатити заборгованість у сумі 7 633,16 грн. (а.с. 50-53).
Заборгованість відповідачами не погашена.
Як вбачається з відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 16 липня 2021 року № 6/5-1940, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 82).
Положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
За змістом вказаної норми права цивільні обов`язки особи, в тому числі ті, які виникли на підставі договорів та інших правочинів, припиняються з часу смерті боржника.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання спадкодавцями зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.
З наявних доказів слідує, що між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 виникли зобов`язання за кредитним договором, які останній не виконав.
Нормою статті 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою цієї статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1281 ЦК України визначено порядок та строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, згідно якого спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша). Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (частина друга). Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частина третя). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта).
Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку, що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, а тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.
За положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Таким чином, за змістом наведених норм закону кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутись до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відома спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту.
Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.
Таким чином позивач, звернувшись до нотаріуса з претензією до спадкоємців 21 липня 2020 року не пропустив строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців.
Частиною 1 статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
До спадкоємця боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише в межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Суд враховує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу кредитором спадкодавця до спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме: до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 453/2020, відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці до нотаріуса із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися, спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора (а.с. 78-81).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на дату смерті ОСОБА_3 були зареєстровані за однією адресою з померлим (а.с. 82). Однак, доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_3 матеріали справи не містять, їх родинні зв`язки не встановлено.
До того ж матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, за матеріалами справи не встановлено факту успадкування будь-якого майна після смерті ОСОБА_3 , у свою чергу, банк не довів протилежного.
Отже, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями ОСОБА_3 , а також не доведено одержання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спадщину майна, в межах вартості якого вони зобов`язані задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягає задоволенню через недоведеність позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову, не відшкодовуються.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 25, 509, 525-526, 610, 1216, 1218, 1268, 1281-1282 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 10, 12, 80-81, 141, 223, 247, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Г. Остапенко