ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1865/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Котвицького В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання та не більше ніж до досягнення сином 23-х років.

Свої вимоги мотивує тим, що на даний час син є повнолітнім, але продовжує навчання в навчальному закладі, самостійного заробітку не має, а відповідач у справі є його батьком, і добровільної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. У зв`язку з наведеним позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.01.2022 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного судового провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

До суду 31.05.2022 від відповідача надійшов відзив відповідно до якого відповідач заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки він не має можливості надавати матеріальну допомогу на навчання сина з підстав, викладених у відзиві.

У встановлені законом строки позивач відповіді на відзив до суду не подала.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого його батьками є ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_5 (позивач).

Шлюб, який було укладено 25.01.2003 між батьками ОСОБА_4 , розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 09.11.2005.

ОСОБА_5 23.01.2010 уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

На даний час ОСОБА_4 набув повноліття.

З довідки № 539 від 20.10.2021 вбачається, що ОСОБА_4 є студентом І курсу денної форми навчання, бюджетної форми навчання Київського національного університету будівництва і архітектури, з терміном навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються Главою 16 СК України.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Встановлені судом обставини підтверджують право позивача на звернення до суду із даним позовом.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги визначений зокрема у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Однією з головних умов, яка закріплена законодавцем у ст. ст. 198, 199 СК України при виконанні якої у батьків виникає зобов`язання утримування своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання є можливість надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, з наданих відповідачем доказів вбачається, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи, у відповідності до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 від 05.04.2021.

Особою з інвалідністю ОСОБА_2 став внаслідок поранення отриманого внаслідок ворожого артилерійського обстрілу реактивними артилерійськими снарядами з БМ-21(Град), 15.07.2014 одержав ЗЧМТ, струс головного мозку, контузію головного мозку, уламкове сліпе поранення середньої третини правого плеча, що підтверджено довідкою ВЛК в/ч АЗ 122 №380 від 29.09.2014, що в подальшому призвело до розвитку: «Наслідків перенесеної ЗЧМТ (15.07.2014 р.) струсу головного мозку у вегето-судинної дистонії із синкопальними станами, вестибулоатаксією, стійким цефалгічним синдромом», що підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Протокол № 2079 від 13.05.2016.

У зв`язку з отриманими пораненнями, що вподальшому призвели до стійких хронічних захворювань, відповідач не має фізичної можливості працювати та вести повноцінний спосіб життя.

Також у зв`язку з постійним погіршенням стану здоров`я та самопочуття внаслідок поранень ОСОБА_2 змушений постійно звертатися за допомогою в медичні заклади та проходити стаціонарне лікування, зазначене підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого, наданими відповідачем до відзиву на позов.

Крім того, відповідач ще має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачем, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2017.

У зв`язку з пожежею у будинку відповідача, ОСОБА_2 разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_9 змушені винаймати квартиру, в якій проживає з 15.05.2021. Разом з тим, фінансово важким тягарем є оренда квартири для відповідача, адже він щомісяця сплачує комунальні платежі та орендну плату.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006, обов`язок батьків щодо утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребою у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17, зокрема зазначено: «Тлумачення статті 199 СК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Аналогічного позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17.

Згідно ч. З ст. 12 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок щодо доведеності обставин вказаних у позові чи відзиві покладено на сторони спору та визначено ст.76, 77, 81 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд вбачає, що доводи позивача наведені у позові щодо матеріальної спроможності відповідача спростовано доказами зібраними та дослідженими судом.

Водночас суд враховує, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи.

В силу ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого пенсійного віку, або особи з інвалідністю І, ІІ, ІІІ груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач є працездатним та має заробіток, який дозволив би йому утримувати себе та свою повнолітню дитину.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов не доведений, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.182, 199, 200 СК України, ст.141, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.06.2022.

Суддя В.Л. Котвицький