ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №501/1949/21

Апеляційне провадження №22-ц/813/6509/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 листопада 2021 року, постановлене під головуванням судді Петрюченко М.І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви та відзиву на позов

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «РИСОІЛ РУДА» (далі-ТОВ«РИСОІЛ РУДА»,товариство), третя особа: Незалежна профспілка працівників морського торгового порту «Чорноморськ» (далі НПП МТП «Чорноморськ»), в якому просив визнати незаконним та скасувати накази директора товариства:

- №78-к/тм від 20 квітня 2021 року «Про оголошення догани та позбавлення вислуги років за квітень 2021 року механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах бригади №3 ОСОБА_1 »;

- №96-к/тм від 07 травня 2021року «Про оголошення догани та позбавлення вислуги років та травень 2021 року механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах бригади №3 ОСОБА_1 »;

- №144-к/тм від 10 червня 2021 року «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення»;

- №238-к/тр від 11 червня 2021 року «Про припинення трудового договору з ОСОБА_1 .

Окрім того, позивач просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16 червня 2021 року по час постановлення рішення суду.

Позов обґрунтовано тим, що він працював в ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на посаді механізатора (докера-механізатора) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах. Наведені вище накази відповідача вважає незаконними з таких підстав:

- дисциплінарне стягнення та його звільнення проведено без згоди виборного органу профспілки членом якої він є;

- 04 листопада 2020 року він був обраний членом президії НПП МТП «Чорноморськ»;

- відповідач не звертався до НПП МТП «Чорноморськ» на отримання попередньої згоди на притягнення його до дисциплінарної відповідальності, як члена виборного органу в установленому законом порядку тощо.

Посилаючись на викладене, просив позовні вимоги задовольнити (а.с.3-6).

У відзиві на позов представник відповідача просив у позові відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог (а.с.57-64).

Доводи письмових пояснень третьої особи - голови НПП МТП «Чорноморськ» зводяться до того, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню (а.с.168-171).

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17 листопада 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі (а.с.200-213).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, окрім доводів, що містяться у його позовній заяві, зводяться до того, що:

-висновки суду стосовно, що НПП МТП «Чорноморськ» не є первинною профспілкою та стороною колективного договору, що діє у ТОВ «РИСОІЛ РУДА» і членство позивача в зазначеній профспілці не зобов`язує відповідача в отримані попереднього погодження від профспілки, є дискримінаційними, упередженими та суперечать рішенню Конституційного Суду України та ст.ст. 10,12 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»;

-закон не зобов`язує профспілку повідомляти роботодавця про обрання того чи іншого працівника до складу виборних органів, адже ст.ст.43,252 КЗпП України саме на роботодавця покладає обов`язок дотримання порядку та гарантій визначених цими нормами;

-при розгляді справи судом першої інстанції не взято до уваги рішення Конституційного Суду України від 29 жовтня 1998 року № 14-рп/98, а також правову позицію Верховного Суду України викладена у постановах від 22 жовтня 2014року у справі №6-163цс14, від 01 травня 2015року у справі № 6-703цс15, Верховного Суду у постановах від 30 січня 2018 року у справі №501/2489/15, від 27 червня 2018року у справі №501/2484/15, від 18 березня 2020 року у справі № 501/226/17 (а.с.221-225).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Гринько Т.В. в інтересах ТОВ«РИСОІЛ РУДА», посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (а.с.237-244).

Правом відзиву на апеляційну скаргу третя особа не скористалася.

Учасники судового процесу про дату судового засідання, призначеного на 21 червня 2022 року, повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи на іншу дату не подавали, що відповідно до ч.2ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни здійснено з дотриманням вимог трудового законодавства. Рішення НПП МТП «Чорноморськ», оформлене протоколом №6 від 18 серпня 2021 року, яким не надано згоду на звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції не взяв до уваги з тих підстав, що воно не містило обґрунтування відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 з роботи

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають матеріальним і процесуальним нормам права.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між ТОВ «РИСОІЛ РУДА», ДП «МТП «Чорноморськ», Профспілкою робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» та Спілкою професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» укладено Угоду про співробітництво, що випливає з окремих положень Договору оренди державного нерухомого майна за яким ТОВ «БОКОНТІ Україна» є орендарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (далі-ДП «МТП «Чорноморськ»).від 01 листопада 2018 року (а.с.80-81).

Дана Соціальна угода направлена на виконання ТОВ «РИСОІЛ РУДА» умов Колективного договору відповідно до працівників, що прийняті до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за переведенням з ДП «МТП «Чорноморськ».

Відповідно до даної угоди, на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» діють дві первинні профспілки:

- профспілка робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ»;

- спілка професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ».

Відповідно до наказу (розпорядження про прийняття на роботу №144-к/тр від 29 квітня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ТОВ «РИСОІЛ РУДА» на посадумеханізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах (а.с.83-84).

В день складання даного наказу ОСОБА_1 ознайомлено з правилами внутрішнього розпорядку, посадовою (робочою) інструкцією механізатор (докер-механізатор) комплексної бригади на навантажувально-розвантажувальних роботах від 23 квітня 2020 року та графіком роботи (а.с.82, 85).

Також, ОСОБА_1 був ознайомлений з:

- інструкцією з охорони праці №7 докера-механізатора (а.с.94-101);

- інструкцією з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання №ІР17-19 (замість ІР60-17) (а.с.102-105);

- положенням про виробничу бригаду, бригадира і ланкового (а.с.91-93).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №78-к/тм від 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено доплати за вислугу років за квітень 2021 року (а.с.119).

Згідно даного наказу вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_1 догани стали наступні обставини: «В нічну зміну з 20 год. 00 хв. 17 квітня 2021 до 08 год. 00 хв. 18 квітня 2021 року при розстановці працівників бригади згідно з переліком робіт змінно-добового плану, ОСОБА_1 відмовився працювати на автонавантажувачі «Кальмар» (інв.№2808), скаржачись на погане самопочуття (головна біль), однак пройти повторне медичне обстеження у фельдшера ТОВ«РИСОІЛ РУДА» відмовився».

Дане порушення виникло у зв`язку з не виконанням ОСОБА_1 п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Вказані обставини підтверджуються службовими записками, рапортами диспетчера, доповідними записками (а.с.113- 115).

Перед початком зміни 17 квітня 2021 року ОСОБА_1 проходив медичне обстеження для допуску до керування автонавантажувачем «Кальмар» (інв.№2808). Медичним працівником ТОВ «РИСОІЛ РУДА», позивач був допущений до роботи, про що свідчить підпис позивача ОСОБА_1 та медичного працівника в Журналі щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв (форма №137-2/0) (а.с.116-118).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №96-к/тм від 07 травня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, позбавлено доплати за вислугу років за травень 2021 року (а.с.124).

Згідно даного наказу вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_1 догани стали наступні обставини: «20 квітня 2021 року ОСОБА_1 , після проходження інструктажу з зачистки залізничних напіввагонів, які за технологічною схемою проходили без відкриття люків, відкрив самовільно люк, в результаті чого виникли розсипи глини, для усунення яких довелося задіяти навантажувач «Кальмар» і докерів-механізаторів, які виконували зачистку на іншому шляху. В результаті дій ОСОБА_1 були зупинені маневрові роботи на 1,5 години на 8 залізничному шляху».

Дане порушення виникло у зв`язку з не виконанням позивачем п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Вказані обставини підтверджуються службовими записками, рапортами диспетчера, доповідними записками (а.с.121-123).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №144-к/тм від 10 червня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (а.с.140-141).

Згідно даного наказу вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_1 догани є наступне: «В денну зміну 14 травня 2021 року пп.2.1, 2.3.1, 2.6 «Інструкції з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», а також п.2.4.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора», п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда»», тощо.

Згідно доповідних службових записок, рапортів диспетчера, пояснювальних, доповідних записок, актів вбачається, що (а.с.127-134):«В денну зміну 14 травня 2021 року змінний диспетчер ОСОБА_2 організовував розміщення та обладнання портального крану для виконання вантажних робіт по завантаженню т/х «PALAU» глиною. О 16 год. 30 хв. змінний диспетчер ОСОБА_2 дав розпорядження ОСОБА_1 виконати перегін портального крану №68 вздовж причалів порту Чорноморськ. Неотримавши належного інструктажу на роботу на крані від змінного диспетчера ОСОБА_2 та дозволу від змінного механіка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 здійснив перегін портального крану №68 не переконавшись у безпечному його переміщенні. В результаті дій ОСОБА_1 пошкоджений силовий кабель, кабельний барабан портального крану №68 та пошкоджено якір силового крану. Дане пошкодження призвело до аварійного відключення трансформаторної підстанції ТП4012 і припинення електропостачання на електроколонки №204-206. Аварійний ремонт виконувався протягом 4 годин і у весь цей час не працювали портальні крани, що призвело до простоїв як обладнання, так і частини підприємства ТОВ «РИСОІЛ РУДА»».

Відповідач звернувся до первинних профспілок, які діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а саме, до Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» з листом №251 від 21 травня 2021 року (а.с.136) та до Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» з листом №326 від 08 червня 2021 року (а.с.138) щодо надання згоди на застосування до позивача, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.

У відповідь листами Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» №74 від 03 червня 2021 року та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» від 09 червня 2021 встановлено, що ОСОБА_1 не є членом вказаних первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» (а.с.137,139).

На підставі наказу директора ТОВ «РИСОІЛ РУДА» за №238-к/тр від 11 червня 2021 року з позивачем припинено трудові відносини на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне порушення трудової дисципліни (а.с.142).

При ознайомлені ОСОБА_1 з оскаржуваними наказами позивач відмовився від їх підпису, про що було складено відповідні акти (а.с.120, 125, 143).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Так, ст.147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до ст.149 КЗПП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»(зі змінами та доповненнями), за передбаченими п.3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України).

У пункті 22 вищевказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст. 40, пункту 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до вимог ч.1 та 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п.3 ст.40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі №554/9493/17, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Як зазначалось вище, в оскаржуваному наказі від 10 червня 2021 року за №144-к/тм, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (а.с.140-141) та зазначено, що до ОСОБА_1 неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, визначені Правилами внутрішнього трудового розпорядку, «Інструкції з охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора», тощо.

Стягнення за наказом від 20 квітня 2021 рокуза №78-к/тм застосовано за невиконання ОСОБА_1 п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Стягнення за наказом від 07 травня 2021 року за №96-к/тм застосовано за невиконання ОСОБА_1 п.3 «Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рисоіл Руда» п.3.1.1 та 3.7.1 «Інструкції з охорони праці №7 докера-механізатора» та п.3 Посадової (робочої) інструкції.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі обставини підтверджують наявність систематичності в діях позивача, оскільки зазначені накази видані у період з 17 квітня по 11 червня 2021 року.

В якості підстав для застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді звільнення з роботи стали порушення, вказані у вище перелічених наказах, підстави для видання яких докладно наведено вище і по яким позивач відмовився надати будь-які пояснення, що підтверджується актами.

За приписами п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, у разі ухвалення рішення про звільнення працівника власник або уповноважений ним орган має чітко додержуватися правил і порядку, встановлених законодавством, а також враховувати особливості застосування підстав звільнення. У тих випадках, коли крім додержання загальних вимог щодо порядку звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно з чинним законодавством на звільнення певних категорій працівників (наприклад, неповнолітніх, працівників, обраних до складу народних депутатів, профспілкових органів, ради (правління) підприємства, ради трудового колективу) необхідна також згода відповідного органу, вона має бути і в тому випадку, коли за ст.43-1 КЗпП допускається звільнення без згоди профспілкового органу підприємства, установи, організації (крім ліквідації). Якщо за погодженнями чинного законодавства у цих випадках згода відповідного органу має бути попередньою, суд бере до уваги лише таку згоду, оскільки іншого законом не передбачено.

Позивач обґрунтовує незаконність дисциплінарних стягнень та його звільнення з підстав того, що вказані дії проведено без згоди виборного органу профспілки членом Президії якої він є.

З урахуванням наведеної вище Угоди про співробітництво (а.с.80-81) НПП МТП «Чорноморськ» не є первинною профспілкою та стороною колективного договору, що діє на ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а також з даною профспілкою товариством не укладено будь-яких договорів.

У відзиві на позов, відповідач вказує що на прохання позивача, як працівника ТОВ «РИСОІЛ РУДА», відповідач здійснював додаткові банківські перерахунки до НПП МТП «Чорноморськ» з його заробітної плати.

Вказані обставини не спростовані позивачем.

Відповідно до ст.1 Закону про профспілки, первинна організація профспілки-добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти.

Згідно ст.11 Закону про профспілки організації профспілок, профспілки можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських.

Відповідно до статті 1.1 Статуту профспілки, який затверджений протоколом Конференції профспілки від 23 листопада 2016 року, статус профспілки - місцева (а.с.17-19).

Відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач звернувся до первинних профспілок, які діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а саме до: Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» з листом №251 від 21 травня 2021 року (а.с.136) та до Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» з листом №326 від 08 червня 2021 року (а.с.138) щодо надання згоди на застосування до позивача, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України.

У відповідь листами Профспілки робітників морського транспорту морського порту «Чорноморськ» №74 від 03 червня 2021 року та Спілки професіоналів докерів-механізаторів морського порту «Чорноморськ» від 09 червня 2021 року встановлено, що ОСОБА_1 не є членом вказаних первинних профспілкових організацій, що діють на підприємстві ТОВ «РИСОІЛ РУДА» (а.с.137,139).

Рішенням Конституційного суду України від 29 жовтня 1998 року № 14-рп/98 (справа № 1-31/98) визначено, що поняттям «професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації», яке вживається в абзаці шостому частини першої статті 43-1 КЗпП України, охоплюється будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції та законів України утворена на підприємстві, в установі, організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди. Професійні спілки, які діють на одному і тому ж підприємстві, в установі, організації, мають рівні права і є рівними перед законом. Питання надання згоди на розірвання трудового договору з працівником, у передбачених законом випадках і порядку, вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, в організації, членом якої є працівник.

Згідно протоколу НПП МТП «Чорноморськ» №1 від 04 листопада 2020 року, позивач є членом Президії вказаної профспілкової організації (а.с.16).

За приписами ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.3 ст.40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Так, ст. 252 КЗпП України та ч.3 ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок).

Разом з тим, згідно з ч.9 ст.43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Пленумом Верховного Суду України у пункті 15 Постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що суд, встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №336/5828/16 зазначено, що при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (ст.43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (ст. 252 КЗпП України), суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 760/7037/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції запитав НПП МТП «Чорноморськ» згоду на звільнення ОСОБА_1 (а.с.54-55).

Рішенням НПП МТП «Чорноморськ», оформленим протоколом №6 від 18 серпня 2021 року, не надано згоду на звільнення ОСОБА_1 . При цьому профспілка мотивувала своє рішення тим, що: «вважає вищезазначені накази директора підприємства актом та наслідком переслідування ОСОБА_1 у зв`язку з його належністю до Незалежної профспілки працівників морського торгового порту «Чорноморськ» та його активної позиції щодо систематичного незабезпечення правил безпеки при виконанні навантажувальних і розвантажувальних робіт з боку керівництва підприємства» (а.с.164-166).

Згідно ч. 7 ст. 43 КЗпП України, ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості.

Тобто, суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права.

Надавши оцінку рішенням НПП МТП «Чорноморськ», оформленим протоколом №6 від 18 серпня 2021 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що НПП МТП «Чорноморськ» не є первинною профспілкою та стороною колективного договору, що діє на ТОВ «РИСОІЛ РУДА», а також з даною Профспілкою не укладено будь-яких договорів, тому на час виникнення спору вона не є належним уповноваженим органом колективу найманих працівників товариства.

Разом з тим, Конституційний Суд в рішенні від 29 жовтня 1998року № 14-рп/98 чітко розтлумачив, що будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка утворена відповідно до Конституції та законів України і діє на підприємстві мають рівні права на захисту трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди.

Під час розгляду справи судом першої інстанції витребувано згоду на звільнення позивача з роботи.

При цьому рішення НПП МТП «Чорноморськ», оформлене протоколом №6 від 18 серпня 2021 року, не містить посилання:

-на правове обґрунтування незаконності звільнення позивача;

-на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав.

Тому суд першої інстанцій правильно вважав, що рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 не містить достатньої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. У рішенні профспілкового органу не міститься будь - яких даних щодо фактичних обставин і підстав звільнення ОСОБА_1 , його ділових і професійних якостей. Зазначене рішення ґрунтується лише на тому, що профспілкова організація вважає, вищезазначені накази директора підприємства є актом та наслідком переслідування ОСОБА_1 у зв`язку з його належністю до НПП МТП «Чорноморськ» та його активної позиції щодо систематичного незабезпечення правил безпеки при виконанні навантажувальних і розвантажувальних робіт з боку керівництва підприємства.

Разом з тим, вказані обставини не підтверджені будь-якими доказами та матеріалами справи та не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням рішення Незалежної профспілки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача відбулося відповідно до вимог трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги зазначений висновок не спростовують.

Посилання апелянта на висновки, які викладена в постановах судів касаційної інстанції є помилковим, оскільки у зазначених справах встановлені інші фактичні обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуючий

Судді :