Ухвала

Іменем України

24 червня 2022 року

місто Київ

справа № 524/7046/18

провадження № 61-5140ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідач: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Алвіга»,

треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Ганночка Олександр Вікторович, приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович,,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2022 року у складі судді Погрібняк О. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

23 серпня 2018 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), яке змінило найменування на Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - АТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О. В. (далі - приватний нотаріус Ганночка О. В.) від 11 липня 2018 року, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення нотаріальної контори, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником яких з 27 січня 2018 року є ОСОБА_2 , на виконання зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвіга» (далі - ТОВ «Алвіга») перед ОСОБА_1 за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що спірне нерухоме майно є предметами іпотеки за договорами, посвідченими приватним нотаріусом Ганночкою О. В., укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 . Відчуження майна іпотекодавцем відбулося незаконно, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15 лютого 2018 року в справі № 524/1775/17, яким встановлено нікчемність договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Алвіга», а також усіх подальших правочинів, що вчинені на його підставі.

Ураховуючи, що на час примусової реалізації предметів іпотеки ТОВ «Алвіга» не було законним власником спірного нерухомого майна, позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 липня 2018 року приватним нотаріусом Ганночкою О. В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення нотаріальної контори, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний виконавчий напис вчинений на підставі нікчемного правочину, а тому позов ПАТ «УкрСиббанк» про визнання його таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 серпня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року залишено без змін.

Залишаючи без змін оскаржувані судові рішення, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі договору іпотеки від 21 листопада 2015 року № 3820, укладеного між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_5 , який є нікчемним. Спірне нерухоме майно (квартира та приміщення нотаріальної контори) було передано ОСОБА_4 в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» за договорами іпотеки від 20 листопада 2006 року та від 19 березня 2007 року, а тому відчуження цього майна ТОВ «Алвіга», яке надалі передало його в іпотеку ОСОБА_1 без погодження з первісним іпотекодержателем, відбулося з порушенням вимог частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку».

Урахувавши наведене, Верховний Суд зробив висновок, що правочин щодо відчуження предмета іпотеки та/або передачу предмета іпотеки в наступну іпотеку без згоди первісного іпотекодержателя є нікчемним, а тому вважав правильними висновки судів про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про неврахування судами того, що він є добросовісним набувачем спірного майна, оскільки вони не впливають на встановлений судами факт неправомірності вчиненого нотаріусом виконавчого напису.

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення цього суду від 31 липня 2020 року.

Заява обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ПАТ «УкрСиббанк» є іпотекодержателем приміщення нотаріальної контори, оскільки постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року у справі № 817/872/16, яка набрала законної сили, визнано незаконним та скасовано запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори, встановленої на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 .

Проте, постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 817/872/16 скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, які стали підставою для прийняття рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука від 31 липня 2020 року.

Заявник також посилався на неврахування судом висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, та постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 817/872/16.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені заявником обставини щодо перегляду рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами не є такими в розумінні статті 423 ЦПК України, наведені обставини не мають істотного впливу на судове рішення, та не спростовують факти, які покладено в основу оскаржуваного судового рішення, а отже, не впливають на його законність та обґрунтованість.

Суд також зауважив, що не можуть вважатися нововиявленими обставинами правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, на які посилався ОСОБА_3 , які сформовано після ухвалення оскаржуваного рішення.

Залишаючи без змін ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2022 року, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляду за нововиявленими обставинами рішення місцевого суду від 31 липня 2020 року.

Зазначив, що посилання заявника на неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 є необґрунтованими, оскільки такі висновки сформовано не у подібних правовідносинах.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду 10 червня 2022 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року, ухвалити у справі нове судове рішення, яким заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку проте, що наведені ОСОБА_3 обставини не є нововиявленими, оскільки фактичною підставою для скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року за нововиявленими обставинами стало скасування 16 червня 2021 року Верховним Судом рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року та ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 817/872/16, які були підставою для ухвалення оскаржуваного судового рішення.

На переконання заявника рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами також з тих підстав, що судами попередніх інстанцій не були враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17, від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обґрунтування

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

На підставі аналізу змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд зробив висновок, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

20 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), яке змінило найменування на ПАТ «УкрСиббанк», а в подальшому - на АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_6 перед банком, передав в іпотеку нерухоме майно - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,20 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно із інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек 20 листопада 2006 року приватним нотаріусом Ганночкою О. В. зареєстровано обтяження на зазначене нерухоме майно.

19 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_6 перед банком, передав в іпотеку нерухоме майно - чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_4 .

19 березня 2007 року приватним нотаріусом Ганночкою О. В. в державному реєстрі іпотек зареєстровано обтяження на зазначене нерухоме майно.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року в справі № 817/873/16: визнано незаконним та скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою чотирикімнатної квартири АДРЕСА_1 , встановленої на підставі договору іпотеки від 19 березня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 .

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року в справі № 817/872/16: визнано незаконним та скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_3 , встановленої на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 .

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 15 лютого 2018 року у справі № 524/1775/17 скасовано рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 листопада 2017 року та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту від 19 березня 2007 року № 0 в сумі 72 267,21 дол. США та пені - 64 684,12 грн, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19 березня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_4 , а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності; встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог статті 38 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за 1 305 899,00 грн, визначеної відповідно до висновку про вартість оцінюваного майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт +» від 22 листопада 2016 року.

11 липня 2018 року приватним нотаріусом Ганночкою О. В. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на спірні: квартиру та приміщення нотаріальної контори.

На підставі договору іпотеки, посвідченого 21 листопада 2015 року приватним нотаріусом Ганночкою О. В., спірне нерухоме майно передано в іпотеку на забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 21 листопада 2015 року, кредитором за яким є ОСОБА_1 , боржником ТОВ «Алвіга». За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки запропоновано задовольнити вимоги стягувача, що виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов договору позики за період з 21 листопада 2015 року до 11 червня 2018 року, зокрема прострочену заборгованість, що станом на 11 липня 2018 року становить 6 900 00,00 грн.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини другої наведеної статі, підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері адміністративного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти і аргументи. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності та res judicata і правом на справедливий суд.

Законодавство, у тому числі і ЦПК України, не містить визначення поняття «нововиявлені обставини», однак за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На переконання заявника, нововиявленими обставинами є:

- постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 817/872/16, якою скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року;

- зміна правозастосовчої практики (неврахування судом правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 та від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17).

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні (пункт 49.4.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17).

Ухвалюючи рішення від 31 липня 2020 року про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 липня 2018 року приватним нотаріусом Ганночкою О. В., про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та приміщення нотаріальної контори на АДРЕСА_3 , Автозаводський районний суд м. Кременчука виходив з того, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі договору іпотеки від 21 листопада 2015 року № 3280, укладеного між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_5 , який є нікчемним.

Отже, саме висновок про нікчемність правочину став підставою для задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Натомість, постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 817/872/16, на яку посилається заявник у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року, скасовано із закриттям провадження у справіпостанову Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року про визнання незаконним та скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори, встановленої на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 , і не вирішувалися питання про дійсність договору іпотеки від 21 листопада 2015 року № 3280, укладеного між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_5 .

Не вважається нововиявленими обставинами також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (висновок Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/798/18).

Ураховуючи наведене, а також те, що правила частини другої

статті 423 ЦПК України не містять такої підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами як зміна Верховним Судом правозастосовчої практики, посилання заявника як на нововиявлену обставину - неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 15 червня 2021 року в справі № 922/2416/17 та від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17, не є підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року.

Отже, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що наведені заявником підстави та обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2020 року у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не викликає розумних сумнівів, а тому касаційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суд дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 лютого 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 25 травня 2022 року за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у справі за позовом Публічного акціонерного товариство «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвіга», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Ганночка Олександр Вікторович, приватний нотаріус Кременчуцького нотаріального округу Доценко Андрій Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

А. С. Олійник

В. В. Яремко