Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4569/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вилоцької селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Вилоцької селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності.

Позивачі вимоги позову уточнили. Згідно уточнюючих вимог ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на земельну ділянку 0,0595 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:006:0287; 1/2 частину земельної ділянки площею 1,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перехрестівської сільської ради. За ОСОБА_2 визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 ; земельну ділянку площею 0,49 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території с.Пушкіно перехрестівської сільської ради та 1/2 частину земельної ділянки площею 1,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перехрестівської сільської ради.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями га спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та три земельні ділянки: - площею 0,0595 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:006:0287; площею 0,49 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території с.Пушкіно Перехрестівської сільської ради; площею 1,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перехрестівської сільської ради.

За вказаних обставин за оформленням спадщини позивачі звернулися до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлю`очих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боркчок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила. Така ситуація обумовлена тим. що по смерті матері віднайти оригінали документованих матеріалів, які посвідчують належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі позбавлені можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За запитом в архівних матеріалах Відділу у Виноградівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №796173 від 12.12.2011 року (земельна ділянка площею 0,0595 га), копії державних актів на право приватної власності на землю серії IV- ЗК №011592 від 12.05.1998 року (земельна ділянка площею 1,62 га), серії ЗК №003-01329 від 25.05.1995 року (земельна ділянка площею 0,49 га). Вказані документовані матеріали повністю підтверджують належність майнових прав на це нерухоме майно спадкодавцю.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, що підтверджується копією технічного паспорту. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 08.07.2021 року №653 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 будівництвом завершений та зареєстрований за матір`ю позивачів на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Пушкінською сільською радою 11.12.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету №33 від 29.10.2004 року. Також належність майнових прав на цей об`єкт нерухомості підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, який міститься в матеріалах інвентарної справи.

З часу відкриття спадщини ризик та тягар утримання спадкового нерухомого майна здійснюють позивачі, які фактично вступили у володіння згаданими майном.

Враховуючи те, що позивачі прийняли спадщину, але не мають можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, змушені звернутися до суду з позовом про визнання за права власності на спадкове майно.

Позивачі у судове засідання не з`явилися, проте подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують (а.с.48).

Представником відповідача подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.33, 60).

Державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу у судове засідання не з`явилися.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачі - ОСОБА_4 . Вказана обставина стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 06.03.2020 року (а.с.8).

Факт родинних відносин позивачів із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 23.07.1973 року згідно якого ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.6). З укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу залишила шлюбне прізвище ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_3 від 09.08.2011 року (а.с.7).

Згідно довідки виконкому Вильцької селищної ради №120 від 14.06.2021 року житловий будинок АДРЕСА_2 рахується за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті громадянки ОСОБА_3 з нею за адресою АДРЕСА_2 , були зареєстровані і проживали 5 осіб, а саме: ОСОБА_2 , дочка, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_1 дочка (а.с.9).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №796173 від 12.12.2011 року земельна ділянка площею 0,0595 га належить ОСОБА_4 (а.с.10).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії IV- ЗК №011592 від 12.05.1998 року земельна ділянка площею 1,62 га належить ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №003-01329 від 25.05.1995 року земельна ділянка площею 0,49 га належить ОСОБА_4 (а.с.12).

Згідно довідки КП"Виноградівське РБТІ" №653 від 08.07.2021 року житловий з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 будівництвом завершений та зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності 11.12.2004 року (а.с.15).

Інвентаризацію житлового будинку проведено, що стверджується технічним паспортом житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с.16-18).

Заповіт спадкодавець не залишила.

Разом з тим, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно позивач не може оформити спадкові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК позивач відноситься до першої черги спадкування як син (дитина) спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно положень ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Згідно положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті матері. Також встановлено, що спадкодавцю за життя належав житловий будинок та три земельні ділянки. Оформити належні права позивачі, як спадкоємці після смерті спадкодавця не мають можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, відповідачі претензій до спадкового майна не ставлять, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі шляхом визнання визнати права власності.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Уточнені позовні вимоги задоволити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на:

- земельну ділянку площею 0,0595 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:006:0287;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 1,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перехрестівської сільської ради.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП: НОМЕР_5 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 0,49 га з цільовим призначенням для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території с.Пушкіно перехрестівської сільської ради;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 1,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Перехрестівської сільської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2022 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо