ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/473/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/369/22 Категорія: на ухвалу Гудзенко В.Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя - доповідач)

Суддів Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Секретар Винник І.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , державний реєстратор виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області Ковбасюк Алла Петрівна;

особа, яка подає апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Клочай Наталія Іванівна

розглянувши в м. Черкаси у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Клочай Наталії Іванівни на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року постановлену під головуванням судді Гудзенко В.Л. в Уманському міськрайонному суді Черкаської області 21.01.2022 року за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Могильницького В.Ю. про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

20 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, поданою разом із позовною заявою, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0377, площею 0,1га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що 05 грудня 2012 року позивач ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га земель під будівлями, лісами та іншими угіддями, кадастровий номер :02:005:0377, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки.

12.07.2021 року позивач з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідався про те, що приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю. прийняте та зареєстроване в Реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 34969539 від 27 квітня 2017 року.

Підставою прийняття такого рішення вказано договір іпотеки, номер 1008, виданий 27 квітня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Черповицькою І.Ю. на виконання основного зобов?язання - договору позики, номер 1007 від 27 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черповицькою І.Ю., на користь іпотекодержателя (кредитора) ОСОБА_3 . Позивач вказаного договору позики не укладав, жодних грошових коштів від ОСОБА_3 не отримував, згаданого договору іпотеки не підписував.

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з відповідною позовною заявою, за якою було відкрито провадження № 705/3153/21.

22 грудня 2021 року вказаний державний реєстратор вчинив протиправну дію з перереєстрації земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0377 із ОСОБА_1 на ОСОБА_2 . Тому у відповідача ОСОБА_2 відсутні жодні перешкоди для подальшого перепродажу земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0377, що однозначно унеможливить виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позову.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2022 року суд першої інстанції заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Могильницького В.Ю. про забезпечення позову задовольнив.

Наклав арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0377, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 адвокат Клочай Наталія Іванівна подала апеляційну скаргу на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2022 року до Черкаського апеляційного суду.

В обгрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - адвоката Клочай Н.О. не погоджується із прийнятим судовим рішенням про задоволення заяви про забезпечення позову. Скаржник вказує, що у заяві про забезпечення позову, представник позивача повідомив суду неправдиву інформацію щодо: ніби - то неукладених позивачем правочинів, а саме: 1.1. Договору іпотеки, номер 1008 від 27 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черповицькою І.Ю., 1.2. Договору позики, номер 1007, від 27 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Черповицькою І.Ю., ніби - то необізнаності відносно факту смерті ОСОБА_3 . Також надана суду позивачем інформація не підтверджена належними та допустимими доказами, а суд першої інстанції, не перевіривши подану заяву на предмет її доведеності позивачем, передчасно прийняв оскаржуване судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі вказується, що позивач, заперечуючи щодо факту укладення ним зазначених вище договорів не звертає уваги, що станом на 31 січня 2022 року вони є дійсними, а тому такими, що породжують настання визначених в них правових наслідків, в тому числі, і звернення стягнення на предмет іпотеки внаслідок виконання позивачем ОСОБА_1 , взятого на себе грошового зобов`язання згідно договору позики від 27 квітня 2017 року в розмірі 13150000,00 грн.

Суд першої інстанції не перевірив, чи є підстави вважати, що зазначені вище правочини не могли породити тих правових наслідків, які правомірно настали внаслідок невиконання грошового зобов`язання позивачем, а тому, задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд фактично передчасно вирішив спір по суті, що, в свою чергу, призвело до порушення прав та інтересів відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що в межах даної судової справи, позов та заява про забезпечення позову є прямим та беззаперечним свідченням намірів ОСОБА_4 уникнути виконання зобов`язань за укладеними ним правочинів шляхом зловживання правом.

ОСОБА_2 повідомляє суду, що між ним та позивачем у даній справі, було укладено угоду, що спростовує твердження позивача про його необізнаність щодо факту смерті ОСОБА_3 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, представник скаржника зазначає, що в порушення пункту 3 статті 154 ЦПК України суд першої інстанції не застосував зустрічне зобов`язання.

Так, згідно зазначеної норми суд зобов`язаний застосувати зустрічне зобов`язання, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Згідно зазначеної норми вбачається необхідність одночасної наявності у позивача обох складових наявність зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання та майна, що знаходиться на території України, - які б виключали обов`язок суду застосовувати зустрічне зобов`язання. Натомість, представник позивача надав до суду лише інформацію щодо наявності у позивача майна, що знаходиться на території України.

Однак, представник позивача не надав доказів наявності у позивача зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України. Відсутність одночасно існування двох зазначених вище складових означає виникнення у суду обов`язку застосувати зустрічне зобов`язання в силу пункту 3 статті 154 ЦПК України.

В апеляційній скарзі скаржник представник ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року у справі № 705/369/22 про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Могильницького В.Ю. про забезпечення позову та накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0377, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

21 лютого 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника позивача адвоката Могильницького В.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу представника відповідача - ОСОБА_2 адвоката Клочай Н.І.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Могильницький В.Ю. вказує, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року є законною та обґрунтованою.

Представник позивача зазначає, що саме оспорювані ОСОБА_5 договори позики та іпотеки від 27 квітня 2017 року призвели до того, що ОСОБА_2 заволодів земельною ділянкою кадастровий номер :02:005:0377. Текст договорів позики та іпотеки від 27 квітня 2017 року підтверджують, що ОСОБА_1 не отримував жодних коштів від Пінто Ісраеля, покійного брата відповідача ОСОБА_2 .

У відзиві вказується, що надана до апеляційної скарги у даній справі «доказова» інформація, жодним чином не спростовує факту не обізнаності позивача зі смертю ОСОБА_3 станом на 23 липня 2021 року. Більше того, згадані документи/угоди тощо не мають жодного відношення до земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :02:005:0377.

При цьому, щодо застосування зустрічного забезпечення вказує, що у заяві представника позивача про забезпечення позову, обґрунтовувалася недоцільність такого забезпечення.

Він посилається, що в п. 3 ч. 3 ст. 154 ЦПК України вказано, що суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Словосполучення «та» свідчить про обов`язкове поєднання двох вимог: не громадянин України та відсутність майна в Україні.

Як вказувалося у заяві про забезпечення позову від 24 грудня 2021року лише нерухомого майна ОСОБА_1 в Україні станом на 23 грудня 2021 року перебуває 23 об`єкти (довідка № 292092769 від 23 грудня 2021 року). У даному аспекті, на думку позивача, твердження скаржника про заборону в`їзду позивача в Україну є не доречним та не стосується предмету спору.

Також, як на очевидність загрози утруднення виконання можливого рішення суду позивач посилається, що 15 грудня 2021 року державному реєстратору виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області Ковбасюк Аллі Петрівні надані документи на перереєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0377 з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Однак, під час дії вказаної заборони 22 грудня 2021 року о 08:26:26 державний реєстратор виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області Ковбасюк Алла Петрівна вчинила протиправну дію з перереєстрації земельної ділянки кадастровий номер :02:005:0377 з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Наведене, вважає представник позивача, однозначно свідчить про реальну загрозу утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та очевидність загрози порушення законних прав та інтересів позивача у даній справі.

У відзиві представник позивача адвокат Могильницький В.Ю. просить апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Клочай Наталії Іванівни, залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року у справі № 705/369/22 залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи скаржника, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

Задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги про забезпечення позову є спів мірними заявленим позовним вимогам, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а тому порушить права позивача на судовий захист.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції , оскільки вважає їх такими, що відповідають обставинами справи та вимогам закону, не вбачає, що при вирішенні питання забезпечення позову, судом допущено порушення норм процесуального права.

Згідно норм ст. ст. 55,124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи 05 грудня 2012 року позивач ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку площею 0,1000 га земель під будівлями, лісами та іншими угіддями, кадастровий номер :02:005:0377, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки (том 1, а. с. 17-20).

12 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивача ОСОБА_1 з вимогою, у якій зокрема зазначив, що між позивачем та громадянином держави Ізраїль ОСОБА_3 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черповицькою І.Ю., реєстровий № 1007, за умовами якого ОСОБА_3 передав позивачу у позику 13150000 грн. 00 коп. з строком повернення не пізніше 27 квітня 2020 року. У вказаній вимозі ОСОБА_2 вимагає від позивача погасити перед ним, як перед єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , заборгованості за цим договором шляхом повернення ОСОБА_2 коштів у сумі 13150000 грн. 00 коп. (том 1, а .с. 28).

20 вересня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. направив ОСОБА_2 відповідь на вимогу від 12.08.2021 року, у якій зокрема, вказав, що до вимоги не докладено жодних договорів позик, іпотек, тощо, що додатково свідчить про відсутність будь-яких належним чином підтверджених взаємовідносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у зв`язку із чим у повному обсязі відхиляє вимогу від 12.08.2021 року у повному обсязі у зв`язку з її безпідставністю (том 1, а. с. 30).

Листом від 30 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. направив ОСОБА_2 відповідь на вимогу від 29 жовтня 2021 року, у якій зокрема, зазначив, що у останнього, як спадкоємця ОСОБА_3 , не виникло права вимоги по правочинам, які між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не укладалися (договори позики та іпотеки від 27 квітня 2017 року), у зв`язку із чим у повному обсязі відхиляє вимогу від 29.10.2021 року у повному обсязі у зв`язку з її безпідставністю (том 1, а. с. 33).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 01.10.2021 року (№ 1351, Спадкова справа № 11/2019) спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. Держави Ізраїль ОСОБА_3 , 1986 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його брат гр. Держави Ізраїль ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права вимоги від гр. Франції ОСОБА_1 за договором позики від 27 квітня 2017 року № 1007 на грошові кошти (суму позики) в сумі 13150000,00 грн. (том 1, а. с. 34).

Згідно даних свідоцтва про право на спадщину від 01.10.2021 року № 1352, Спадкова справа № 11/2019, спадкоємцем вказаного у цьому свідоцтві майна гр. Держави Ізраїль ОСОБА_3 , 1986 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його брат гр. Держави Ізраїль ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права вимоги за договором іпотеки від 27 квітня 2017 року № 1008, відповідно до положень якого спадкодавцю належало право звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 0,1 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:005:0377, яка належить гр. Франції ОСОБА_1 , в якості забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів, переданих за договором позики (том 1, а. с. 35).

20 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. звернувся до Уманського міськрайонногосуду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , державного реєстратора виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області Ковбасюк А.П., у якому просить : витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0377, площею 0,1 га цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 108; визнати протиправними дії, скасувати рішення та запис державного реєстратора Виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області Ковбасюк Алли Петрівни у Державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо актуальної інформації про право власності по реєстраційному номеру об`єкта нерухомого майна: 108, а саме: номеру запису про право власності/довірчої власності: 45830194, дата державної реєстрації:15.12.2021 15:47:03, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62475726 від 22.12.2021 08:26:26, ОСОБА_6 , виконавчий комітет Уманської міської ради, Черкаська обл., власник Пінто Міхаель (том 1, а. с. 2-8).

20 січня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Могильницький В.Ю. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0377, площею 0,1га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 (том 1, а. с. 52).

Суд, посилаючись на норми ст.ст. 149-154 ЦПК України прийшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вважає, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов?язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред?явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Позов забезпечується, зокрема, і забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв?язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв?язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв?язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення, в разі задоволення позову.

Згідно роз?яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року вказано, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з?ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення у справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, як би правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов?язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб?єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов?язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог суд першої інстанції при вирішенні заяви про забезпечення позову дотримався, оскільки висновок суду про задоволення заяви про забезпечення позову є правильним та таким, що відповідає нормам законодавства та обставинам справи.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом не вирішено питання щодо застосування зустрічного забезпечення позову.

Так, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, що передбачено п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України.

Водночас, тлумачення цієї норми процесуального закону як обов?язок у кожному випадку подання заяви про забезпечення позову одночасно пропонувати конкретне зустрічне забезпечення є помилковим, оскільки не відповідає дійсному змісту цієї норми, не враховує її взаємозв?язку з положеннями ст.ст.154,155 ЦПК України та з підставами, предметом і видом забезпечення кожного конкретного позову.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що норма п.6 ч.1 ст. 151 ЦПК України сформульована як «пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення», а не пропозиції «про зустрічне забезпечення», тобто, допускає як пропозицію про застосування зустрічного забезпечення, якщо за обставинами справи таке вимагається чи є необхідним, так і вказівку на те, що з огляду на обставини справи (передусім - на предмет позову, вид пропонованого забезпечення позову) для застосування зустрічного забезпечення підстав чи потреби немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи скаржником не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду про накладення арешту на майно відповідача, скаржник просить про їх переоцінку, посилаючись на особисте тлумачення скаржником норм процесуального закону.

Інші доводи скаржника не дають підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки не спростовують висновків суду, а пояснюють обставини щодо стосунків сторін, на які вказує відповідач, але вони не містять належних доказів щодо вирішення питання заяви про забезпечення позову.

Таким чином, апеляційний суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0377, площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1 , тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Клочай Наталії Іванівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2022 року про забезпечення позову у справі № 705/369/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції, Верховного Суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10.06. 2022 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.І. Василенко

О.В. Карпенко