Провадження № 2/761/1627/2022
08 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Волошина В.О.
при секретарі: Яницькій О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди
У вересні 2021р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПрАТ «Київський страховий дім», в якому просила суд:
Свої позовн вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є дружиною потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
02 травня 2017р. з вини ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та керував технічно несправним автомобілем «КІА Cerato» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Перемоги в м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП), ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер від спричинених тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки автомобіля «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у відповідача на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з власником автомобіля, у відповідності до полісу серії (№ АЕ/8939239) від 14 травня 2016р.
15 серпня 2017р. позивачкою було подано до ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про виплату страхового відшкодування та надано постанову про закриття кримінального провадження від 15 серпня 2017р.
27 серпня 2018р. (вх.№ 29) позивачкою було подано до ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про включення до реєстру кредиторів на суму 111000,0 грн.
Однак, сума страхового відшкодування на час звернення до суду з позовом відповідачем позивачці не виплачена.
Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом, для захисту своїх прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
До судового засідання представником позивачки було подано до суду заяву про розгляд справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги сторона підтримує повністю, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів.
Відповідач, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання свого представника не направив, поважності причин неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов стороною відповідача не подавався.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка ОСОБА_1 була є дружиною потерпілого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 від 14 березня 2009р.
На утриманні потерпілого ОСОБА_2 до його смерті були двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З матеріалів справи вбачається, що 02 травня 2017р. водій ОСОБА_3 , приблизно о 05:41 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю понад 130 км/год по пр. Перемоги в м. Києві під Повітрофлотським шляхопроводом в напрямку станції метро «Шулявська», здійснив наїзд на перешкоду - металевий відбійник, внаслідок чого вчинив ДТП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки автомобіля «КІА Cerato», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з власником автомобіля, у відповідності до полісу серії (№ АЕ 8939239) від 14 травня 2016р. ПрАТ «Київський страховий дім» за умовами якого відповідач застрахував відповідальність володільця автомобіля на випадок заподіяння ним шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000,0 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий ОСОБА_2 помер у Київській міській клінічній лікарні № 17 від спричинених тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, що сталася 02 травня 2017р.
За даними висновку експерта № 1447: з даних медичної карти стаціонарного хворого N2 1739/583 КМКЛ №17 у ОСОБА_2 виявлено: закрита травма грудей, перелом 3-го - 9-го ребер справа, забої обох легень, лівобічний пневмоторакс, правобічний гемоторакс; перелом правої лопатки, травматична ампутація правої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини плеча, поліоргана недостатність. Згідно даних розтину та лабораторних досліджень ознаки операційного втручання на правій руці утворена Кукса, травматичний відділення правої руки на рівні середньої третини плеча, численні садна правого плеча, численні переломи кісток правої руки на рівні передпліччя та пальців кисті, синець на правій бічній поверхні тулуба від межі верхньої і середньої третини грудей справа до верхньої частини тазової ділянки справа, численні переломи ребер справа з ушкодженням пристінкової плеври, численні переломи ребер зліва, забої легень, розрив нижньої частки правої легені, синець на зовнішній поверхні правого стегна в середній нижній третин, синець на передній ділянці лівої лівого коліна, фібринозна гнійна пневмонія з геморагічним компонентом, фібринозно гнійний плеврит, нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, ознаки шокової реакції, деліпідізація спонгіоцитів, порушення реологічних властивостей крові. Враховуючи характер, зовнішній вигляд та локалізацію ушкоджень, об`єм травми, дані обставини справи, ДТП, а також наявність крововиливів в зонах ушкоджень, інтенсивність забарвлення цих крововиливів, можливо вважати, що всі вище зазначені ушкодження утворились прижиттєво, від дії тупих предметів по механізму ударів струсу, по тертям і утворилися в процесі автомобільної травми (травма в салоні автомобіля). Виявлені тілесні ушкодження об`єднані одним механізмом травми (автомобільна травма) виникли майже одночасно, тому розмежовувати їх по ступеню тяжкості в даному випадку немає сенсу. Вони мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та утворилися в строки та при обставинах що зазначено в постанові. Смерть ОСОБА_2 настала від поєднаної травми грудей та правої руки з травматичним відривом правої руки, забоями легень та розривом правої легені і розвитком крововтрати, шоку та поліорганної недостатності.
27 червня 2017р. було складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке було вручено його батькові ОСОБА_7 (водій ОСОБА_6 помер).
19 липня 2017р. листом № 1660 відповідач повідомив, що за результатом розгляду повідомлення позивачки від 21 червня 2017р. про подію що сталось 02 травня 2017р., перебіг строку для прийняття рішення та здійснення виплати страхового відшкодування припиняється до дати коли відповідачу стане відомо про набрання рішенням у справі законної сили та буде надано рішення суду. Отже строк для прийняття рішення продовжено до надання судового рішення відносно даної події.
За даними постанови, в діях ОСОБА_6 виявлено невідповідність п.п. 1.5., 2.3. підпункт «б», 2.9. підпункт «а», 87.3 «е», 12.1, 31.4, 1.12 додатку № 2 Правил дорожнього руху України.
Порушення вказаних вимог знаходяться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками. Таким чином, своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_2 , ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України.
15 серпня 2017р. позивачкою було подано до відповідача заяву про виплату страхового відшкодування та надано постанову про закриття кримінального провадження від 15 серпня 2017р.
27 серпня 2018р. відповідач повідомив позивачку, що Загальними зборами акціонерів відповідача від 10 серпня 2018р. прийнято рішення про припинення відповідача, шляхом ліквідації у добровільному порядку за рішенням органу товариства уповноваженого на це установчими документами (протокол Загальних зборів акціонерів № 37 від 10 серпня 2018р.). Строк та порядок заявлені кредиторами своїх вимог 2 місяці з дня оприлюднення повідомлення про прийняти позачерговими Загальними зборами акціонерів товариства рішення щодо ліквідації відповідача, шляхом подання письмових вимог за адресою реєстрації відповідача особисто або засобами поштового зв`язку.
27 серпня 2018р. (вх.№ 29) позивачкою було подано до ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про включення до реєстру кредиторів на суму 111000,0 грн., як визначила сторона відповідача.
Судом встановлено, що позивачкою було подано заяву про виплату 15 серпня 2017р., а також 27 серпня 2018р. (вх.№ 29) було подано до відповідача заяву про включення до реєстру кредиторів на суму 111000,0 грн., і ця вимога про виплату була прийнята відповідачем, але грошові кошти не виплачені позивачці.
В силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК наявність винних дій ПрАТ «Київський страховий дім» є доведеною.
Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах законодавства.
Кожен громадянин має право обирати способи захисту своїх прав і ніхто не може його обмежувати в цьому, якщо він діє в межах Закону.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише з вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).
У своїй постанові від 21 травня 2012р. Верховний Суд України у справі №6-20цс11, зазначив про те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Характер засобу юридичного захисту, необхідного для дотримання статті 13 Конвенції, залежить від природи можливого порушення. Під «ефективним» слід розуміти такий засіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. За змістом ефективний засіб захисту повинен відповідати природі порушеного права, характеру допущеного порушення та наслідкам, які спричинило порушення права особи.
Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Ухвалення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003р. №3-рп/2003).
Обраний позивачем спосіб захисту майнових прав, повинен забезпечити реальну можливість отримання відшкодування збитків, завданих відповідачем в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, і це відшкодування повинно бути проведено в розумні строки та не ставитися в залежність від інших факторів, як, наприклад, процедура припинення (ліквідації) страховика особи, яка завдавала шкоди.
Згідно із ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Пунктом 2) ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові.
Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Із положень ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з п.22.1. ст. 22 цього Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч.23.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;
шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;
шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
За даними ч. 24.1. ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Статтею 27 цього Закону визначено:
- п. 27.1. страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
- п. 27.2. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
- п. 27.5. відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Частиною 4 цієї статті визначено, що розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого.
За правилами п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Пунктом 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» cтраховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із положень ч. 3 ст. 988 ЦК України слідує, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Із положень ст. 23 цього Закону слідує, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
В силу ст. 26-1 цього Закону, страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За змістом указаних правових норм якщо права власника порушені, він може вимагати відшкодування як майнової, так і моральної шкоди.
За правилами п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2243, 80 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 274, 280, 282, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 23, 252, 526, 625, 988, 990, 993, 1187, 1200 ЦК України; ст. ст. 22, 26, 27, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» на користь держави судовий збір в розмірі 2243 /дві тисячі двісті сорок три/ грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13 червня 2022р.

Суддя: