Справа №473/4249/21 Головуючий суду першої інстанції - Старжинська О. Є.
Номер провадження 22-ц/812/463/22 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року, ухвалене о 14 год 24 хв під головуванням судді Старжинської О. Є. у приміщенні суду у м.Вознесенську Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, який обґрунтовували наступним.

05 грудня 2020 року у с.Авангард Овідіопольського району Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля BMW 530D номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 (донька позивачів), яка від отриманих тілесних ушкоджень померла.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована у ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Позивачі зазначали, що знаходилися на утриманні доньки, тому на підставі ст.1200 ЦК України мають право на відшкодування шкоди, завданої її смертю у розмірі по 90 000 грн кожен.

На підставі викладеного просили стягнути зі страхової компанії вказані суми відшкодування шкоди, а також по 12 000 грн на користь кожного позивача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі. З відповідача на користь кожного позивача стягнуто по 90 000 грн на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Також з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 1800 грн.

Додатковим рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2022 року з ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь з кожного позивачів стягнуто по 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачі мають право на вказане відшкодування, бо перебували на утриманні своєї померлої доньки.

Не погодившись з рішення суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилковість висновків суду, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначав, що в силу вимог законодавства позивачі не мають право на відшкодування вказаної ними шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 грудня 2020 року у смт Авангард Овідіопольського району Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW 530D номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 (донька позивачів), яка від отриманих тілесних ушкоджень померла.

Факт родинних відносин підтверджений свідоцтвом про народження.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля була застрахована у ПрАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (поліс №АО4295268).

Згідно з даними постанови старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Одеській області від 31.12.2021 кримінальне провадження за фактом ДТП закрите у зв`язку з відсутністю у діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України Слідством встановлено, що причиною ДТП було порушення пішоходом ОСОБА_4 правил дорожнього руху.

З довідок про доходи та пенсійних посвідчень позивачів випливає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами, отримують пенсію за віком.

У 2020 році ОСОБА_1 отримала пенсію у розмірі 21 831,88 грн, що середньомісячно становить 1819,32 грн. ОСОБА_2 у вказаному році отримав пенсію у розмірі 24 800 грн, що середньомісячно становить 2066,67 грн.

Згідно з даними паспортів зареєстрованим місцем проживання позивачів є смт Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області.

Місцем проживання їх загиблої доньки було смт Авангард Овідіопольського району Одеської області.

Відповідно до відомостей Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у 2020 році померла ОСОБА_4 мала доходи тільки з вересня по грудень 2020 року на загальну суму 15 995,88 грн. У 2019 році вона взагалі доходів не отримувала.

Згідно з довідкою Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 15.12.2020 позивачі перебували на утриманні їх доньки ОСОБА_4 .

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Разом з тим, на думку колегії суддів, позивачі не довели належними та допустимими доказами, що вони перебували на утриманні ОСОБА_4 , яка згідно з даними Пенсійного фонду України не працювала з квітня 2018 року до вересня 2020 року.

Довідка органу місцевого самоврядування про перебування позивачів на утриманні їх доньки за обставин отримання нею доходів тільки протягом чотирьох місяців 2020 року та окремого проживання у іншій місцевості ніж батьки та знаходження органу самоврядування, який видав таку довідку, є непереконливим доказом.

Виходячи з доказів про доходи позивачів, їх доходи були більшими за доходи їх доньки.

Отже, підстав для ствердження про знаходження їх на утриманні доньки немає.

За такого, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову позивачів та стягнення з відповідача на їх користь та користь держави судових витрат є помилковим.

Враховуючи викладене, рішення суду від 11.01.2022 та додаткове рішення суду від 01.02.2022 підлягають скасування з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Оскільки апеляційна скарга страхової компанії є такою, що повністю задоволена, а позивачі звільнені від сплати судових витрат, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, сплачений страховою компанією судовий збір за подання апеляційної скарги компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 січня 2022 року та його додаткове рішення від 01 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні їх позову до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Судовий збір, сплачений Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за подання апеляційної скарги у розмірі 2700 грн на підставі платіжного доручення №ЗР003551 від 14.01.20022, компенсувати цьому товариству за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 22 червня 2022 року.