ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4082/22 Справа № 216/330/18 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання-Євтодій К.С.

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

треті особи: головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «НПП «УКРГЕОПРОЕКТ», Криворізька міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року, ухваленого суддею Бутенко М.В. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 23 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,треті особи: головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ТОВ «НПП «УКРГЕОПРОЕКТ», Криворізька міська рада, про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на землю та скасування державної реєстрації земельних ділянок.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 (надалі - позивачу) було видано 20 січня 2005 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП №011596. Згідно вказаного Державного акту позивачу на праві приватної власності стала належати земельна ділянка площею 0,3069 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням земельної ділянки - обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення сільського господарства. Державний Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі під реєстровим №20014.

15 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 (надалі - відповідач), було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу 2/5 частини домоволодіння з земельною ділянкою, що складає: житловий будинок Б-1 житловою площею 24,3 кв. м., загальною площею 49,3кв. м., літня кухня - В, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0811 га. за адресою: АДРЕСА_1

01 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір дарування земельної ділянки, згідно якого відповідачу у власність перейшла земельна ділянка площею 0,0645 Га., розташована за тією ж адресою. Призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення сільського господарства.

25 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем знову було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якому у власність перейшла земельна ділянка площею 0,0613 га, за тією ж адресою. Призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення сільського господарства.

Таким чином позивачем було здійснено продаж та дарування частини земельної ділянки загальною площею 0,2069 га.

Земельні ділянки площею 0,0630 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0370 га для ведення сільського господарства по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 Га залишилися перебувати у приватній власності позивача, у його фактичному володінні та користуванні.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про державний земельний кадастр», який набрав чинності 01.01.2013 року, внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Згідно ч.8 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Отримання такого витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов`язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складення заповітів) (ч.2 ст. 38 Закону України « Про Державний земельний кадастр»).

У 2014 році позивач вирішив звернутись до управління Держземагенства для присвоєння кадастрового номеру належній йому земельній ділянці з метою подальшого продажу належного йому домоволодіння й дізнався, що відповідач зареєстрував в Державному земельному кадастрі право власності на земельні ділянки на своє ім`я з присвоєнням їм кадастрових номерів.

Так, земельній ділянці площею 0,0528 га. присвоєно кадастровий номер: :08:151:0016, а земельній ділянці площею 0,1541 га. присвоєно кадастровий номер :08:151:0017.

Відповідач не погоджував з позивачем меж земельної ділянки, й визначив їх не правильно, внаслідок чого було порушено право власності позивача, оскільки господарські побудови належні йому на праві власності, а саме сарай під літерою «Б» та гараж під літерою «Л», опинились на земельній ділянці, на яку видано кадастровий номер на ім`я відповідача.

Згідно відповіді ТОВ «НВП «УКРГЕОПРОЕКТ» за матеріалами справи №216/725/15-ц межі земельної ділянки з ОСОБА_1 , як суміжним землевласником, не узгоджувались.

За для встановлення дійсних меж земельних ділянок, які належать позивачу та відповідачу, позивач був змушений звернутись до ТОВ «Пріма- КР».

Так, за результатами вимірювань було встановлено, що площа земельних ділянок по АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських споруд складає 0,0630 га. та ведення сільського господарства складає 0,0370 га, що відповідає Державному Акту.

Також встановлено, що конфігурація та межі земельних ділянок не відповідають схемам розподілу земельної ділянки та плану земельної ділянки викресленого КП «КБТІ» у 2006 році, (у складі технічної документації додається), та в межах однієї з них знаходяться будівлі, які належать ОСОБА_1 (ситуація викреслена на зведеному плані земельних ділянок).

Враховуючи зазначене, були викреслені план існуючих землекористувань та креслення згідно схем розподілу, на яких видно, що спільна межа по АДРЕСА_1 порушена, що підтверджується зазначеним планом, схемою та пояснювальною запискою сертифікованого інженера - землевпорядника ОСОБА_4 в складі наявної у позивача технічної документації, розробленою ТОВ «Пріма-КР».

Позивачу було рекомендовано звернутися до суду.

Посилаючись на те, що жодних дій на виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку відповідач відмовляється здійснювати, що перешкоджає позивачу оформити земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 на своє ім`я позивач звернувся з позовом «Про скасування відомостей внесених до державного земельного кадастру» до суду за захистом свого права.

Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2017 року в задоволенні позову було відмовлено та роз`яснено, що позивачем було не вірно обраний спосіб захисту, а саме кадастровий номер може бути скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки та оскарження державних актів.

У зв`язку з перетином частини земельної ділянки позивача із земельними ділянками відповідача, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права по володінню, користуванню та розпорядженню своєю власністю, зокрема, на внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, внаслідок чого не можливо отримати Витяг з державного земельного кадастру, який є обов`язковим документом при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав.

Відповідач не визнає та ігнорує вимоги позивача щодо виправлення даних помилок. На мирне вирішення спору з ним не погоджується, за адресою: АДРЕСА_1 , не з`являється, останнім часом будь - який контакт з ним відсутній.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ТОВ «НПП «УКРГЕОПРОЕКТ», Криворізька міська рада, про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на землю та скасування державної реєстрації земельних ділянок, відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення його позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 .

При цьому, позивач зазначає, що після відчуження ним відповідачу за договорами купівлі-продажу та договором дарування земельної ділянки площею 0,2069 га у нього у приватній власності залишилась земельна ділянка площею 0,1000 га. В подальшому відповідач без погодження з ним визначив межі земельних ділянок та зареєстрував право власності на ділянки в Державному земельному кадастрі площею 0,0528 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, кадастровий номер :08:151:0016 та площею 0,1541 га для ведення особистого сільського господарства, каданстровий номер :08:151:0017. При цьому гараж і сарай, які належать позивачу фактично знаходяться на земельних ділянках, право власності на які зареєстровано за відповідачем. Вказує, що ніякої усної домовленості між ним та відповідачем про те, що в майбутньому він знесе сарай та гараж не було і суду доказів на підтвердження цієї обставини не надано.

Позивач вважає виписку з протоколу комісії по вирішенню земельних спорів Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №4 від 16 червня 2010 неналежним та недопустимим доказом, оскільки в матеріалах справи відсутні докази його запрошення на засідання цієї комісії. Вказує, що наявними у справі доказами доведено, що межі земельних ділянок з ним, як суміжним землевласником не узгоджувалися, також судом встановлено, що конфігурація та межі земельних ділянок не відповідають схемам розподілу земельної ділянки та плану земельної ділянки викреслених КП «КБТІ» у 2006 році, та в межах однієї з них знаходяться будівлі, які належать позивачу, що підтверджує порушення спільної межі і таким чином існуючі межі земельних ділянок порушують право позивача на належні йому будівлі. Позивач вважає, що здійснення державної реєстрації земельних ділянок з кадастровим номером :08:151:0016 та №:08:151:0017 є незаконним та таким, що порушує його право на належні йому будівлі, а саме сарай під літерою «Б» та гараж під літерою «Л» та позбавляє його можливості зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, оформити кадастровий номер на таку ділянку, що є перешкодою у продажу або даруванні такої земельної ділянки та порушує право позивача на володіння, користування та розпорядження такою земельною ділянкою. Наголошує на тому, що оскільки позивач не віджучував сарай і гараж відповідачу, останній незаконно зареєстрував право власності на земельну ділянку, на якій розташовані вказані об`єкти.

Відзив на апеляційну скаргу не подано

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_5 , які, кожен окремо у повному обсязі підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника відповідача ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони позивача, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Криворізької міської ради №2737 від 22.12.2004 року, ОСОБА_1 було видано 20 січня 2005 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ДП №011596, відповідно позивачу на праві приватної власності стала належати земельна ділянка площею 0,3069 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням земельної ділянки - обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення сільського господарства. Державний Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі під реєстровим №20014 (а.с.8).

15 серпня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу 2/5 частини домоволодіння з земельною ділянкою, що складає: житловий будинок Б-1 житловою площею 24,3 кв. м., загальною площею 49,3 кв. м., літня кухня -В, які розташовані на земельній ділянці площею 0,0811 га. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

01 червня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений Договір дарування земельної ділянки, згідно якому відповідачу у власність перейшла земельна ділянка площею 0,0645 га., розташована за тією ж адресою. Призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення сільського господарства (а.с.11).

25 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем знову було укладено нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якому у власність перейшла земельна ділянка площею 0,0613 га, за тією ж адресою. Призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарчих споруд та ведення сільського господарства (а.с.9).

Таким чином позивачем було здійснено продаж та дарування частини земельної ділянки загальною площею 0,2069 га.

Земельні ділянки площею 0,0630 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,0370 га для ведення сільського господарства по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 га залишилися перебувати у приватній власності позивача, у його фактичному володінні та користуванні.

Рішенням Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.29-30).

Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.09.2017 року в задоволенні позову було відмовлено та роз`яснено, що позивачем було не вірно обраний спосіб захисту, а саме кадастровий номер може бути скасований лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки та оскарження державних актів (а.с.16-18).

Згідно відповіді ТОВ «НВП «УКРГЕОПРОЕКТ» за матеріалами справи №216/725/15-ц межі земельної ділянки були визначені на місцевості згідно з інформацією наданою ОСОБА_2 , який за умовами договору самостійно повинен був узгодити межі земельної ділянки з суміжними власниками, з ОСОБА_1 , як суміжним землевласником, не узгоджувались (а.с.14)

За результатами вимірювань ТОВ «Пріма КР» було встановлено, що площа земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських споруд складає 0,0630 га та ведення сільського господарства складає 0,0370 га, що відповідає Державному Акту.

Також встановлено, що конфігурація та межі земельних ділянок не відповідають схемам розподілу земельної ділянки та плану земельної ділянки викресленого КП «КБТІ» у 2006 році, (у складі технічної документації додається), та в межах однієї з них знаходяться будівлі, які належать ОСОБА_1 (ситуація викреслена на зведеному плані земельних ділянок). Враховуючи зазначене, були викреслені план існуючих землекористувань та креслення згідно схем розподілу (а.с.46-80).

Позивач ОСОБА_1 відмовився від погоджування з Відповідачем ОСОБА_2 межі земельної ділянки, останній погодив їх шляхом звернення до комісії по вирішенню земельних спорів Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, і 16 червня 2010 року комісією по вирішенню земельних спорів зовнішні межі землекористування було вирішено узгодити, що підтверджено Витягом із Протоколу комісії № 4 від 16 червня 2010 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачеві у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі на підставі досліджених доказів наданих стронами виходив з того, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності здійснення державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :08:151:0016; :08:151:0017 із зазначенням конкретного абзацу, пункту, частини, статті тощо законодавства, що визначена чинним законодавством вимога щодо обов`язковості погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами відповідачем була виконана та дотримана: невистачаючі межі земельної ділянки, від погодження яких відмовився позивач, були погоджені комісією по вирішенню земельних спорів Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, що позивачем не було доведено порушення його прав на землю, а саме: порушення меж належних йому на праві власності земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки, передавши у власність на підставі цивільно - правових угод земельні ділянки загальною площею 0,2069 га, позивач фактично продовжував користуватися тією землею, якою користувався і раніше.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі є законним і належним чином обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно з ч. 2 ст. 198 Земельного кодексу України, кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

За загальним правилом, відповідно до вимог ч.2 ст.198 Земельного кодексу України, погодження меж земельної ділянки має здійснюватися суміжними власниками та землекористувачами.

Разом з тим, чинне законодавство передбачає випадки, коли погодження меж земельної ділянки, за наявності для того підстав, може здійснюватися органами, що вирішують земельні спори.

Так, згідно ч.3 ст.158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на підставі трьох угод (два дговори купівлі-продажу і договір дарування) отримав на території домоволодіння АДРЕСА_1 у власність три земельних ділянки площами: 0,0811 га; 0,0645 га; 0,0613 га, а загальною площею 0,2069 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, у позивача у власності залишилась земельна ділянка площею 0,1000 га.

При кожній з трьох угод про відчуження частин земельної ділянки її площа, місце розміщення на території домоволодіння та її межі були погодженні обома сторонами угоди, в іншому б випадку дані угоди б не укладалась взагалі.

При цьому, передавши у власність на підставі цивільно-правових угод земельні ділянки загальною площею 0,2069 га (тобто майже 2/3 частину від усієї землі) позивач фактично продовжував користуватися тією землею, якою користувався і раніше, при цьому паркан так і залишився на своєму місці, хоча він і проходить по території, яка вже перейшла відповідачу у власність. Відповідач, отримавши у власність три земельні ділянки розміщені одна біля одної на території одного домоволодіння вирішив об`єднати їх, зареєструвати, присвоїти власний кадастровий номер і отримати Державний акт на цю земельну ділянку.

В 2010 році відповідачем до ТОВ «Науково-виробничого підприємства «Укргеопроект» були подані відповідні заяви та документи для розробки технічної документації із землеустрою, щодо посвідчення права на земельну ділянку. На підставі поданих відповідачем документів, виконаних топографо-геодезичних робіт та кадастрових зйомок, а також землевпорядних робіт, які виконані ТОВ «Інститут геодезії та землеустрою», відповідачу були видані дві технічні документації:

1.Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 на території Криворізької міської ради по АДРЕСА_1 , де визначена площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд 0,0528 га, визначений план меж земельної ділянки та присвоєний кадастровий номер :08:151:0016;

2. Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Криворізької міської ради по АДРЕСА_1 , де визначена площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства 0,1541 га, визначений план меж земельної ділянки та присвоєний кадастровий номер :08:151:0017.

При виготовлені даних технічних документів, на виконання ст.198 Земельного кодексу України відповідачу необхідно було узгодити зовнішні межі землекористування з суміжними землекористувачами, що відповідачем було зроблено і погоджено із землекористувачами: ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджено Актом обстеження зовнішніх меж землекористування від 22 червня 2010 року, який міститься на арк.6 в технічних документаціях, що додані до матеріалів справи.

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відмовився від погоджування з відповідачем межі земельної ділянки, у зв`язку з чим у травні 2010 року відповідач звернутися до районної комісії по вирішенню земельних спорів Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради з питання узгодження меж своєї земельної ділянки.

Для вирішення даного питання на засідання земельної комісії ОСОБА_1 запрошувався тричі, але він так і не з`явився на засідання комісії, що підтверджено Витягом з Протоколу комісії №4 від 16 червня 2010 року.

16 червня 2010 року комісією по вирішенню земельних спорів у складі: заступника голови Центрально-Міської районної у місті ради, голови комісії Згода С.Л., завідувача відділу ЖКГ, заступника голови комісії Родін В.Є. та спеціаліста з питань земельних відносин ОСОБА_11 , було вирішено узгодити зовнішні межі землекористування згідно технічного висновку щодо розмежування території та технічної документації виконаних ТОВ «НВП «Укргеопроект», що підтверджено Витягом із Протоколу комісії №4 від 16 червня 2010 року, який є складовою частиною технічних документацій.

Таким чином, визначена чинним законодавством вимога щодо обов`язковості погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами відповідачем ОСОБА_2 була виконана та дотримана, невистаючі межі земельної ділянки, від погодження яких відмовився ОСОБА_1 були погоджені комісією по по вирішенню земельних спорів Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, тому висновок суду першої інстанції про те, вимога позивача про скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :08:151:0016 та :08:151:0017 з підстави не погодження з ним, як суміжним землевласником, меж цих земельних ділянок, є необґрунтованими та безпідставно заявленими, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 року № 3613-VІ, державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до п.67 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051, внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку.

Згідно ч.2 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

За змістом ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер земельної ділянки - це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Підстави скасування державної реєстрації земельної ділянки чітко визначені в ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051.

Чинним земельним законодавством встановлено три випадки, коли може бути скасовано державну реєстрацію земельної ділянки:

1. у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок (державна реєстрація скасовується на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання);

2. коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника (державна реєстрація земельної ділянки скасовується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру).

3. ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

При цьому відповідно до абзацу 4 ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначено, що ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Отже, скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :08:151:0016 та :08:151:0017 призведе до скасування права власності на земельні ділянки Відповідача, а право власності відповідно до ст.ст.13, 14 Конституції України захищається Державою.

Згідно ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.153 Земельного кодексу України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч.13 ст. 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

- поділу або об`єднання земельних ділянок;

- скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації:

- якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону Україні «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Згідно п.118 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Пунктом 121 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, передбачено, що для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо цільового призначення земельної ділянки, складу угідь, нормативної грошової оцінки, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються:

1) заява за формою згідно з додатком 12;

2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін (крім випадків зміни виду використання земельної ділянки в межах земель певної категорії);

3) електронний документ (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).

Крім того, ч.12 ст.79-1 Земельного кодексу України передбачає, що межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено незаконность здійснення державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :08:151:0016 та :08:151:0017, відповідно відсутні підстави для скасування державної реєстрації зазначених земельних ділянок, а отже відсутні підстави для задоволення позову, та як правильно зазначив місцевий суд, ОСОБА_1 не доведено порушення його прав на землю, а саме: порушення меж належних йому на праві власності земельних ділянок, оскільки, передавши відповідачу ОСОБА_2 у власність на підставі цивільно - правових угод земельні ділянки загальною площею 0,2069 га, останній фактично продовжував користуватися тією землею, якою користувався і раніше.

Отже, доводи апеляційної скарги сторони позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду першої інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, підстав для здійснення перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

останова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: