Справа № 555/297/22
Номер провадження 2/555/208/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Мельничук Н. В.
при секретарі Кравчук С. Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя .
І. Стислий виклад позиції позивача.
Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 21 травня 2007 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області №555/1147/17 від 17.07.2017 року шлюб сторін було розірвано, дітей залишено проживати з позивачем.

Під час проживання у шлюбі з відповідачем сторонами за спільні кошти було куплено житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 22.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Трембіцьким В.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1974.

Право власності на будинок зареєстроване за відповідачем, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20384970 від 27.09.2008 року.

На сьогоднішній день сторони не можуть дійти згоди щодо володіння та користування спільним майном та у добровільному порядку не можливо розділити спільно нажите майно.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

22 лютого 2022 року року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі.

Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися.

У судове засідання позивач не з"явилася представник позивача- адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та без участі позивача , позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

21 травня 2007 року позивач уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано виконавчим комітетом Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області №555/1147/17 від 17.07.2017 року шлюб сторін було розірвано, дітей залишено проживати з позивачем.

Під час проживання у шлюбі з відповідачем сторонами за спільні кошти було куплено житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 22.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Трембіцьким В.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1974.

Право власності на будинок зареєстроване за відповідачем, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20384970 від 27.09.2008 року.

На сьогодняшній день сторони не можуть дійти згоди щодо володіння та користування спільним майном та у добровільному порядку не можливо розділити спільно нажите майно.

У відповідності з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Оскільки відповідач не бажає добровільно поділити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач змушена звернутися до суду із заявою про поділ спірного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Більше того, ч.2 ст.60 СК України передбачає презумпцію спільності прав на майно набуте за час перебування в шлюбі, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.ст.69,70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Між сторонами відсутній договір про набуте майно, а тому спірний житловий будинок належить позивачу та відповідачу у рівних частках, тобто по Ѕ частині кожному.

Відповідач згідно виконавчих листів про стягнення аліментів на дітей має сплачувати аліменти на синів в розмірі 600 гривень та на дочку в розмірі 800 гривень, однак дані аліменти він не сплачує, тому виникла значна заборгованість.

У відповідності з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя, за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. А ч.3 даної норим закону вказує, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Оскільки відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, тай й сам розмір аліментів визначений рішенням суду недостатній для їх забезпечення, вважаю, що частка позивача у спільному майні може становити 3/4 частини житлового будинку, а частка відповідача відповідно становитиме 1/4 частину.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.3 ст.355 ЦК України, право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно ж до ч.2 ст.372 ЦК України, уразі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.104,105,110,112 Сімейного кодексу України, ст.ст.5,6,263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Поділити житловий будинок АДРЕСА_1 , що належать позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності як подружжю, визнавши за ОСОБА_1 , право власності на кімнати будинку, які становлять 3/4 частини житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 гривень судових витрат з оплати судового збору.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: с.Колодязне Березнівського районуРівненської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: Мельничук Н. В.