Справа № 191/3882/21
Провадження № 2/191/1220/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 лютого 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря Омельченко К.В.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному частковому майні та визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в цілому,-
З того часу, як вона стала власником частки вищезазначеного будинку, а також багато років до цього, коли власником цієї частки будинку був її батько, вона жодного разу не бачила власників інших часток будинку - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , так як вони не проживали в будинку і не користувалися своєю власністю.
Зараз частина нерухомого майна, що належить на праві приватної власності відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вигляді 7/12 часток (1/12+1/2), а саме: житлового будинку А-1, сарай Б-1, сарай В-1, сарай в-1, вбиральня г-1, вбиральня Д-1, огорожа № 1, зруйновані.
Таким чином, належні позивачеві на праві власності 5/12 частин трансформувались в єдиний об`єкт нерухомості, без часток.
На теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , розташований єдиний об`єкт нерухомості, який належить їй, і складається з житлового будинку А-1, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м., 3 переліком приміщень: 2-1 сіни пл. 7.0 кв.м., 2-2 кухня пл.9,3 кв. 2-3 кімната пл.14,6 кв.м., 2-4 кімната пл..5,9 кв.м., 2-5 кімната пл. 7,7 кв.м., 2- кладова пл.5,4 кв.м.
Відповідно до висновку КП «СМБТІ» № 644 від щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна,5/12 частки вищевказаного житлового будинку є відокремленими і можуть бути виділені в натурі.
Просить припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частку, та право ОСОБА_3 на 1/12 частку в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з їх руйнуванням; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності, як на єдиний об`єкт нерухомості без часток, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. з переліком приміщень: 2-1 сіни пл.7.0 кв.м., 2-2 кухня пл.9,3 кв.м., 2-2 кімната пл.14,6 кв.м., 2-4 кімната пл..5,9 кв.м., 2-5 кімната пл. 7,7 кв.м., 2-6 кладова пл.5,4 кв.м.
Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надали.
У зв`язку з тим, що позивач не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідачів, суд з її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно Акту обстеження спеціаліста Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Стаценко О.В., 04.06.2021 виконано обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та, встановлено, що частина нерухомого майна, що належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зруйновані.
Відповідно до Інформаційної довідки Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 07.06.2021 №643, згідно архівних даних житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на праві приватної часткової власності за:
-1/2 частка - ОСОБА_2 , підстава виникнення права власності: Договір дарування, посвідчений 13.07.1994р. за p.№ 1134 державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори, про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ №Д-9 стор.167 за реєстровим №684/3 станом на 26.01.1995р.;
-1/12 частка - ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності: Свідоцтво про право на спадщину видане 21.10.1959р. за реєстровим № 4181 державним нотаріусом Синельниківської державної нотаріальної контори, про що зроблено запис в реєстрову книгу БТІ № 4за реєстровим № 684 станом на 12.01.1984р.
Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 08.06.2021 №644, 5/12 часток житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житловий будинок А-1 загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. з переліком приміщень: 2-1 сіни пл.7.0 кв.м., 2-2 кухня пл.9,3 кв.м., 2-2 кімната пл.14,6 кв.м., 2-4 кімната пл..5,9 кв.м., 2-5 кімната пл. 7,7 кв.м., 2-6 кладова пл.5,4 кв.м., за технічними показниками є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі.
Пунктом 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України, правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.
У відповідності до положень ст. ст. 317,319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.
Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Під час розгляду іншої справи № 6-68цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
З постанови Верховного Суду України слідує, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.
Судом встановлено, що спільне володіння і користування спірним житловим будинком є неможливим, відповідачі не утримують домоволодіння, не мешкають у ньому, належне їм нерухоме майно зруйноване, і припинення права відповідачів на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди їх інтересам, тому наявні підстави для припинення права власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на частку у спірному домоволодіння та визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна в цілому.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частку, та право власності ОСОБА_3 на 1/12 частку в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з їх руйнуванням.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право приватної власності, як на єдиний об`єкт нерухомості без часток, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок А-1 загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 28,2 кв.м. з переліком приміщень: 2-1 сіни пл.7.0 кв.м., 2-2 кухня пл.9,3 кв.м., 2-2 кімната пл.14,6 кв.м., 2-4 кімната пл..5,9 кв.м., 2-5 кімната пл. 7,7 кв.м., 2-6 кладова пл.5,4 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко