ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2041/22
провадження № 2-з/753/50/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2022 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Якусик О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор Файнанс» про визнання права власності на рухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 753/26396/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор Файнанс» про визнання права власності на рухоме майно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2022 року заяву передано судді Якусику О.В.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник просить суд заборонити відповідачу та третім особам за його ініціативою продавати, здавати в оренду чи будь-яким іншим чином відчужувати та позбавляти позивача автомобілів або будь-яким іншим чином обмежувати в їх користуванні, які є в його розпорядженні, з державними номерами: НОМЕР_1 , Toyota Camry XV7/AXVH71/AXVH71L-AEXDBW, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 , Toyota Camry, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_4 .

Обґрунтовуючи необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, позивач зазначає, що звернулась із позовом до суду про визнання права власності на вказані автомобілі, документальне оформлення яких договорами між позивачем і відповідачем не встановлює юридичного захисту прав позивача, і знаходиться в ситуації, коли наявні автомобілі можуть у будь-який час вибути з її розпорядження, отже, існує нагальна потреба у накладення арешту на вказане майно.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту заяви, між позивачем та відповідачем було укладено два договори фінансового лізингу, предметами яких є вищевказані автомобілі, характеристики яких не відповідають заявленим у договорам, за користування якими позивачем сплачено авансовий платіж та сплачуються лізингові платежі.

Заявник вказує, що вона має право на оформлення права власності на вказані автомобілі та просить накласти на них арешт, оскільки знаходиться в ситуації, коли ці автомобілі можуть у будь-який час вибути з її розпорядження.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Оцінивши подану заяву, суд дійшов висновку, що заявником не надано належних та достатніх доказів того, що між сторонами дійсно виник спір з приводу можливого переходу права власності на вказані автомобілі. На думку суду заявником не надано суду будь-яких доказів на обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказані автомобілі.

Суд також враховує положення частин п`ятої, шостої статті 7 Закону України «Про фінансовий лізинг», за змістом яких у разі переходу права власності на об`єкт фінансового лізингу від лізингодавця до третіх осіб до таких осіб також переходять відповідні права та обов`язки лізингодавця за договором фінансового лізингу з урахуванням обмежень, встановлених частиною третьою цієї статті. Об`єкт фінансового лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт третіми особами у зв`язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача, крім випадків, встановлених законом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; зважаючи на те, що позивачем не надано належного обґрунтування та достатніх доказів того, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з огляду на те, що позивачем до заяви про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження викладених обставин, з урахуванням того, що відповідач є власником вказаних транспортних засобів та між учасниками справи виникли відносини, передбачені договором фінасового лізингу, заява про забезпечення позову не містить належного переконливого обґрунтування про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а тому суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 753/26396/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотор Файнанс» про визнання права власності на рухоме майно відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Якусик