Справа № 288/16/22
Провадження № 2/288/148/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача Попільнянської селищної ради - Шелест Я.Ю.,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області (далі Відповідач 1), ОСОБА_3 (далі Відповідач 2) про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю в якому вказує, що вона з жовтня 2000 року користується домоволодінням АДРЕСА_1 .

Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та в подальшому Позивач придбала будинок у її родича ОСОБА_5 , передавши йому кошти та при цьому не оформляючи документи в зв`язку з відсутністю документів на нерухоме майно.

Позивач зазначає що, з того часу вона привела житловий будинок в придатний для проживання стан та вселилася в нього, переоформила рахунки на постачання електроенергії на своє ім`я, сплачує за дані послуги, проживає в ньому до даного часу, робить поточні та капітальні ремонти в ньому (що забезпечує збереження будинку по даний час), а 17 серпня 2005 року Позивач зареєструвала своє місце проживання у вказаному будинку.

Таким чином, Позивач понад 10 років безперервно користується даним нерухомим майном, а в квітні 2014 року зверталася до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовом про визнання права власності на даний житловий будинок за набувальною давністю, вказаний позов було задоволено, проте постановою Житомирського апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано, в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що до участі у справі не було залучено Відповідача 2 - ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що Відповідач 2, незважаючи на звернення з апеляційною скаргою та скасування рішення суду, жодних дій щодо оформлення нерухомого майна не вчинив і Позивач залишилась проживати у вказаному житловому будинку, користуватися та володіти ним, а тому наявні всі підстави для визнання за нею права власності на даний житловий будинок за набувальною давністю.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати за нею ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Відповідача 1 - Попільнянської селищної ради в судовому засіданні щодо вирішення заявлених позовних вимог поклалася на розсуд суду.

Відповідач 2 ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши Позивача, її представника, представника Відповідача 1 та Відповідача 2, дослідивши матеріали справи та справу № 288/529/14-ц, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Комунальним підприємством «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_6 було виготовлено станом на 10 жовтня 2013 року технічний паспорт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого площа житлового будинку А-1, 1941 року побудови становить 37.0 кв.м. /а.с.5-7/

Згідно витягу з погосподарської книги № 2 за 1991-1995 роки с.Новоселиця, виданого Новоселицькою сільською радою 29 жовтня 2018 року за № 539-6 та 11 листопада 2019 року за вих.№ 464-6, за особовим рахунком № НОМЕР_1 в с.Новоселиця рахується домогосподарство, власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.8, 71, 73/

Відповідно до Виписки з погосподарської книги № 1 за 2006-2010 роки, виданої виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради 11 листопада 2021 року за вих.№ 380-6, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на неї відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 , в будинку мешкають: - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 голова домогосподарства; - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , не родич, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка; - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука. /а.с.9/

18 листопада 2021 року за вих.№ 53 товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» повідомлено, що в ОСОБА_1 з Попільнянським РЕМ та в подальшому з ТОВ «ЖОЕК» виникли договірно-правові відносини з приводу постачання електричної енергії з 30 жовтня 2000 року та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час договірні відносини існують та за вказаною адресою заборгованість за використану електроенергію відсутня. /а.с.10/

Згідно довідки виконавчого комітету Новоселицької сільської ради від 28 січня 2008 року № 20, ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: чоловік ОСОБА_7 ; дочка ОСОБА_6 . /а.с.11/

06 січня 2021 року за вих. № 02-6 виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради видано довідку про реєстрацію місця проживання особи про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17 серпня 2005 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.12/

Відповідно до запису акта про смерть № 11 від 21 липня 1995 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник ОСОБА_5 . /а.с.26/

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . /а.с.40/

Постановою Житомирського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року в цивільній справі № 288/529/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької сільської ради Попільнянського району, Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 квітня 2014 року скасовано і ухвалено нове судове рішення про відмову у позові. /а.с.43/

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2019 року в цивільній справі № 288/1500/17, залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Попільнянська об`єднана територіальна громада про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. /а.с.47-48/

Відповідно до заповіту від 25 червня 1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету сільської ради народних депутатів Попільнянського району, Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 19, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: жилий будинок, що знаходиться в селі Новоселиці Попільнянського району Житомирської області заповідаю ОСОБА_3 , 1960 року народження. /а.с.49/

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.30/

Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-04-15-003 267 виданого 18 березня 1997 року, ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Новоселицької сільської ради народних депутатів від 14 січня 1994 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.3209 га, яка розташована на території с.Новоселиця Новоселицької сільської ради, землю передано для ведення особистого селянського господарства. /а.с.51/

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08 жовтня 2018 року, земельній ділянці площею 0.0709 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: АДРЕСА_1 і перебуває у власності ОСОБА_3 , присвоєно кадастровий номер :02:003:0001. /а.с.52-54/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 29 жовтня 2018 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0.0709 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:003:0001. /а.с.55-56/

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08 жовтня 2018 року, земельній ділянці площею 0.2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована: АДРЕСА_1 і перебуває у власності ОСОБА_3 , присвоєно кадастровий номер :02:003:0002. /а.с.57-59/

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 29 жовтня 2018 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0.2500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:003:0002. /а.с.60-61/

04 лютого 2020 року за вих.№ 187 КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» видано ОСОБА_3 довідку про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 31 грудня 2012 року, право власності не зареєстровано, правоустановчі документи не оформлені. /а.с.62/

Комунальним підприємством «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_3 , станом на 22 січня 2020 року було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого житловий будинок А, 1941 року спорудження, має площу 48.2 м2. /а.с.63-69/

11 листопада 2019 року за вих.№ 463-6, виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради видано довідку про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Новоселиця, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті за адресою: АДРЕСА_1 (в книзі нумерація відсутня), одиноко. /а.с.70/

Відповідно до довідки виконавчого комітету Попільнянської селищної ради № 540-6 від 29 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняв, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, обробляв присадибну ділянку, підтримував у належному стані будинок. /а.с.72/

Рішенням 41 сесії VІ скликання Новоселицької сільської ради від 11 вересня 2015 року, перейменовано вулицю «Петровського» в с.Новоселиця Попільнянського району Житомирської області на вулицю «Молодіжна». /а.с.74/

Згідно витягу з рішення 5 сесії VІІ скликання Попільнянської селищної ради від 27 квітня 2017 року № 154, розмежовано земельну ділянку загальною площею 0.3209 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , згідно державного акту від 18 березня 1997 року № 12, відповідно до цільового використання: - площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - площею 0.0709 га для ведення особистого селянського господарства. /а.с.75/

Рішенням 31 сесії VІ скликання Новоселицької сільської ради від 10 липня 2014 року, надано дозвіл ОСОБА_1 встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0.49 га, в тому числі 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку орієнтовною площею 0.24 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.88/

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Новоселицької сільської ради № 7 від 22 лютого 2008 року, надано дозвіл ОСОБА_1 на будівництво житлового будинку та господарчих будівель на земельній ділянці площею 0.30 га, що по АДРЕСА_1 . /а.с.89/

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до СВ Попільнянського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області з клопотанням про перекваліфікацію злочину, виконання слідчих дій та залучення до провадження як потерпілого в якому вказує, що 29 жовтня 2018 року спеціаліст відділу загальної та організаційної роботи Попільнянської селищної ради Захаренко Ольга Петрівна перевищуючи свої повноваження, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщини не приймав, внесла в офіційний документ (довідку) завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_3 спадщину прийняв, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, обробляв присадибну земельну ділянку підтримував у належному стані будинок та видала довідку за № 540-6. ОСОБА_10 склавши та видавши неправильний офіційний документ завідомо неправдиві відомості, внаслідок чого ОСОБА_1 були причинені тяжкі наслідки, а саме її було позбавлено житлового будинку, яким вона користувалась і він був у її власності понад 18 років, скоїла злочин передбачений частиною другою статті 366 КК України, про розслідування розпочато за ознаками частини першої статті 366 КК України. Враховуючи те, що вказаним кримінальним правопорушенням їй завдано тяжкі наслідки, просить перекваліфікувати дії посадової особи з частини першої на частину другу статті 366 КК України та залучити її до провадження як потерпілу. /а.с.90/

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10 травня 2022 року, заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.107/

14 травня 1996 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем майна є ОСОБА_5 , спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається із: - компенсаційних виплат громадянам жертвам націонал-соціалістських переслідувань у роки Другої світової війни в розмірі 560 німецьких марок, що належать померлій ОСОБА_4 , що стверджуються довідкою № 40 від 13 травня 1996 року, виданою Попільнянським відділенням ощадного банку. /а.с.108/

Згідно заповіту від 20 червня 1995 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоселицької сільської ради народних депутатів Попільнянського району, Житомирської області та зареєстрованого в реєстрі за № 14, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: гроші /марки/, які належатимуть їй за період примусового перебування в Німеччині 1942-1945 рр. заповідає своєму брату ОСОБА_5 . /а.с.109/

16 січня 2014 року за вих.№ К-1/02-21 Новоселицькою сільською радою повідомлено ОСОБА_6 , що ОСОБА_5 користувався в 1994-1996 роках земельною ділянкою площею 0.59 га, а ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 0.36 га. /а.с.113/

Відповідно до витягу з рішення 8 сесії VІІ скликання Попільнянської селищної ради від 03 серпня 2017 року № 263, надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність із земель комунальної власності Попільнянської селищної ради с.Новоселиця орієнтовною площею 0.2100 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.114/

20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Новоселицької сільської ради з заявою в якій просила вирішити земельний спір щодо відновлення меж ділянок орієнтовною площею 0.53 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 . /а.с.115/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок за набувальною давністю з тих підстав, що вона понад 10 років безперервно користується даним нерухомим майном, доглядає, сплачує комунальні платежі, зареєстрована у вказаному будинку, в той час як Відповідач 2 жодних дій щодо оформлення нерухомого майна не вчиняє.

Відповідно до статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Нормами частини першої статті 316, частини першої статті 317 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (частина друга статті 318 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

За правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

У постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-318цс15 зроблено висновок, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, з огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України, набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статті 392 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнішній строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Судом встановлено, що Позивач проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 17 серпня 2005 року зареєстрована в даному будинку та 30 жовтня 2000 року на неї відкрито особовий рахунок на постачання електричної енергії, в погосподарській книзі сільської ради за 2006-2010 роки вона вказана як голова домогосподарства, розташованого за даною адресою.

Відповідач 2 категорично заперечує проти визнання за Позивачем права власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно та надав до суду заповіт від 25 червня 1993 року і довідку про те, що він вступив у фактичне володіння спадковим майном.

Спадщина після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), а тому положення саме цього Кодексу підлягають застосуванню при вирішенні питання про спадкування ОСОБА_3 майна після смерті спадкодавця.

Статтями 548, 549 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном.

Таким чином, Відповідач 2 фактично вступивши в управління спадковим майном, отримав право на спадкове майно житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, Відповідач 2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 18 березня 1997 року є власником земельної ділянки площею 0.3209 га /а.с.51, 55, 60/, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Встановлені під час розгляду справи обставини вказують на те, що Позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Володіння могло б вважатись добросовісним, якщо Позивачка при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав на набуття права власності, проте Позивач була обізнана відносно того, що власником житлового будинку, який є предметом спору та на який вона просить визнати право власності за набувальною давністю, є ОСОБА_3 , що зокрема їй було відомо принаймні з 2019 року (прийняття судом апеляційної інстанції постанови про скасування рішення першої інстанції), який не відмовляється від свого права власності на будинок та заперечує проти визнання права власності на майно за Позивачем, а тому не можна вважати добросовісним її володіння житловим будинком.

Посилання Позивача на ті обставини, що вона привела будинок в придатний для проживання стан, проводить його утримання, здійснює ремонт і сплачує комунальні платежі підтверджують давність та відкритість володіння чужим майном, не дають підстав для висновку, що вона на момент заволодіння чужим майном не була обізнана з інформацією про власника нерухомого майна та його спадкоємців, а реєстрація місця проживання Позивача в спірному житловому будинку та те, що на неї відкрито рахунок на сплату за послуги з енергопостачання, також не вказує на наявність підстав для визнання за нею права власності за набувальною давністю на зазначене нерухоме майно, так як сам лише факт користування спірним приміщенням не дає підстав для задоволення позовних вимог про набуття права власності на нього на підставі статті 344 ЦК України.

Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що Позивач зазначає про те, що вона придбала вказаний житловий будинок, проте положення статті 344 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань, чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Під час розгляду справи Позивач не надала докази, а матеріали справи таких не містять, про те, що вона володіє майном не за волею власника і не знала, хто є власником, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за Позивачем права власності на спірний будинок за набувальною давністю, оскільки позивач не є добросовісним набувачем, а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись статтею 41 Конституції України; статтями 15, 16, 316, 317, 318, 328, 344, 392 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Попільнянської селищної ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник