Справа № 2-3086/11
Провадження № 4-с/761/5/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», особа дії якої оскаржуються: приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна на рішення та дії приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до суду з даною скаргою на рішення та дії приватного виконавця Кісельової Віталіни Володимирівни. Просить суд поновити строк на оскарження дії та прийняти скаргу до розгляду, визнати протиправними дії приватного виконавця Кісельової В.В. щодо винесення постанови № 59111869 від 15.05.2019 р. про відкриття виконавчого провадження та зобов`язати приватного виконавця усунути порушення прав скаржника шляхом скасування постанови № 59111869 від 15.05.2019 р. про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник, представники скаржника, представник АТ «Альфа-Банк» та суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника скаржника ОСОБА_2 в черговий раз надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Представник скаржника ОСОБА_3 причини неявки не повідомила.

Також про причини неявки не повідомляли суд і інші учасники процесу.

Разом з тим, в розумінні положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, приватного виконавця не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги суд вважає встановленим наступне.

Як свідчать надані ОСОБА_1 докази, 15.05.2019 р. приватним виконавцем Кісельовою Віталіною Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 25.04.2013 р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 2 871 964, 34 грн., судовий збір у розмірі 1 700 грн., витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн.

Скаржник зазначає, що виконавчий лист подано стягувачем на виконання повторно майже через 3 роки з дати останнього дня його пред`явлення до виконання.

Також ОСОБА_1 просить поновити строк на оскарження дій державного виконавця.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, відповідно до ст. 447 ЦПК України.

Приписами ч. 1 ст. 449 ЦПК визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В свою чергу ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Дана скарга надіслана ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 05.07.2019 р.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 долучено до її матеріалів заяву свого представника ОСОБА_3 від 28.05.2019 р. на ім`я приватного виконавця Кісельової В.В. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 59111869 від 28.05.2019 р. та копії ухвал Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2019 р. та 25.06.2019 р. у справі № 2-3086/11.

Так, після ознайомлення представника ОСОБА_1 в травні 2019 р. з матеріалами виконавчого провадження, 07.06.2019 р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга на дії приватного виконавця Кісельової В.В.

12.06.2019 р. суддею Шевченківського районного суду м. Києва зазначену скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання заявником ухвали.

Скаржника попереджено, що в разі не усунення недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

25.06.2019 р. постановлено ухвалу про повернення матеріалів скарги у зв`язку із тим, що недоліки поданих матеріалів не було усунуто.

Роз`яснено скаржнику ОСОБА_1 порядок оскарження ухвали.

Матеріали справи не містять відомостей щодо незгоди скаржника з прийнятим рішенням за результатами розгляду матеріалів скарги, що надійшли до суду 07.06.2019 р.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 17 жовтня 2014 року N 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, заявляючи в прохальній частині скарги про необхідність поновити строк для її подачі, ОСОБА_1 жодним чином не зазначає про поважність причин пропуску строку, встановленого законом та не наводить докази неможливості вчинення процесуальної дії у такий строк.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі" (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява N 39199/98, п. 62), "Воловік проти України" від 6 грудня 2007 року, заява N 15123/03.

У Рішенні в справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява N 23436/03 ЄСПЛ зазначено: "Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А N 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

Отже, виходячи з того, що заява про поновлення процесуального строку не містить як роз`яснення причин пропуску так і підстав, з яких заявник вважає ці причини поважними та з огляду на відсутність доказів неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений законом строк, суд не знаходить підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для подачу скарги на дії приватного виконавця.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 126, 127,449 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку на оскарження дій приватного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», особа дії якої оскаржуються: приватний виконавець Кісельова Віталіна Володимирівна на рішення та дії приватного виконавця залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до вказаного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлений 22.06.2022 року.

Суддя: