КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №278/1189/19 головуючий у І інстанції: Петров Д.В. провадження 22-ц/824/4598/2022 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І. (суддя-доповідач), Олійника В.І., Сушко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхових відшкодувань,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 23 січня 2017 року під час руху міського транспорту марки «Рута СПГ 16» р.н. НОМЕР_1 , із салону випав ОСОБА_3 , та від отриманих травм помер на місці.

30 серпня 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» подало в інтересах ОСОБА_2 до ПАТ «СК «КРАЇНА» заяву про виплату страхового відшкодування. 30 жовтня 2018 року ПАТ «СК «КРАЇНА» виплатило лише 21 802,50 грн. ОСОБА_2

15 листопада 2018 року ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» подало в інтересах ОСОБА_1 до ПАТ «СК «КРАЇНА» заяву про виплату страхового відшкодування.

24 січня 2019 року відповідач виплатив лише 9 600 грн. страхового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 .

Позивачі вважають, що загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 38 400 грн. (3200 х 12 = 38 400).

Право на отримання відшкодування моральної шкоди, а саме по 19 200 грн., має дружина загиблого - ОСОБА_2 та син загиблого - ОСОБА_1 .

Крім того, до відповідача надіслано документи, які підтверджують витрати на поховання на суму 25 005 грн.

Позивачі вважали, що ОСОБА_2 має право на отримання 44 205 грн. страхового відшкодування (25 005 грн. витрат на поховання та 19 200 грн. відшкодування моральної шкоди).

Просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачені 9 600 грн. страхового відшкодування, та на користь ОСОБА_2 недопалчені 22 402, 50 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнено з відповідача 9 600 грн. на користь ОСОБА_1 та 21 802 на користь ОСОБА_2 .

Не погоджуючись із вказаними судовими рішенням ПАТ «СК«КРАЇНА» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що в даному випадку, при розрахунку страхового відшкодування, необхідно враховувати вину потерпілого ОСОБА_3 , а тому сума страхового відшкодування має бути зменшена в два рази, що і було здійснено страховиком.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів, не погоджується із доводами відповідача, оскільки поділ страхового відшкодування не відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен нести відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини особи, яка керувала таким джерелом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Сонячне Житомирського району Житомирської області.

Згідно з копією постанови про закриття кримінального провадження від 11 липня 2017 року кримінальне провадження, внесене 23 січня 2017 року до ЄРДР № 0000068 за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом ДТП, внаслідок якої загинув пасажир ОСОБА_3 , закрито у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно копій заяв № 6673 від 15 листопада 2018 року та № 6159 від 30 серпня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звертались до ПАТ «СК «Країна» з заявами про виплату страхового відшкодування, а саме з вимогами відшкодувати ОСОБА_1 19 200 грн., ОСОБА_2 - 63 405 грн (38 400 грн. моральна шкода та 25 005 грн. поховальні витрати).

З відповідей ПАТ «Страхова компанія «Країна» № 10368 від 14 листопада 2018 року та № 923 від 24 січня 2019 року вбачається, що за результатами розгляду матеріалів страхової справи ПАТ «СК «Країна» прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 9 600 грн., ОСОБА_2 - 21 802, 50 грн.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктами 27.1-27.5 статті 27 Закону № 1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених ЗУ«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що загальна сума завданої шкоди дружині померлого - ОСОБА_2 становить 19 200 грн. моральної шкоди, та 24405 грн. витрат на поховання (без врахування послуг перевезення - 600 грн.), сину померлого - ОСОБА_1 - 19 200 грн.

Розмір страхового відшкодування визначено ПАТ «СК «Країна» на підставі п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-1V та виплаченого кожному з позивачів склав 50 відсотків від загальної суми страхового відшкодування, а саме: ОСОБА_2 - 21 802, 50 грн. та ОСОБА_1 - 9 600 грн.

Таким чином, відповідач не спростовує розмір завданої шкоди, визначений судом першої інстанції, при цьому вважає, що розмір страхового відшкодування має становити половину від вищевказаних сум з огляду на положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що є хибним трактуванням чинного законодавства.

Місцевий суд вірно зауважив, що положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосується випадку передбаченому у ч. 2 ст. 1188 ЦК України, в якій зазначено, що якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини, тобто положення про ділення страхової виплати на кількість осіб винних у заподіянні шкоди застосовується у разі здійснення страхової виплати потерпілому внаслідок взаємодії кількох об`єктів підвищеної небезпеки (наприклад - пішоходу у разі зіткнення двох автомобілів).

При цьому, в даному випадку смерть потерпілого настала в результаті його випаду із салону маршрутки на проїзну частину під час її руху. Оскільки законодавством передбачено відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого в незалежності від його вини, вона, повинна відшкодовуватися у повному обсязі володільцем джерела підвищеної небезпеки, в даному випадку ПАТ «СК «КРАЇНА», де була застрахована цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції про те, що відповідач неправомірно здійснив ділення страхової виплати належної позивачам на половину, а тому є всі підстави для стягнення з нього недоплаченої страхової виплати, розмір якої відповідачем не ставиться під сумнів.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалені судові рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «20» червня 2022 року.

О.І. Сліпченко

В.І. Олійник

Л.П. Сушко