Номер провадження: 22-з/813/14/22
Справа № 522/3928/20
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
21.06.2022 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Таварткіладзе О.М.,
суддів: Колеснікова Г.Я., Цюри Т.В.,
за участю секретаря судового засідання: Хухрова С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бережного Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення (догани), -
В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» із позовом про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення (догани).
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ДП «Одеський морський торговельний порт» про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення (догани) відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бережного О.В. задоволено. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 грудня 2020 року скасовано. Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Одеський морський торговельний порт» про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення (догани) задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» № 34/к від 06 лютого 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено усіх заохочувальних виплат, передбачених Колективним договором на строк дії догани.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31 травня 2021 року заяву адвоката Бережного О.В., який діє від імені ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення, задоволено частково. Стягнуто з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальному розмірі 2 102,00 грн. В іншій частині заяви адвоката Бережного О.В. відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 31 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в судовому засіданні із сповіщенням учасників справи про час, дату та місце розгляду.

Учасники справи були сповіщені про дату, час та місце судового засідання належним чином шляхом надсилання заздалегідь судових повісток засобами поштового зв`язку.

Разом з тим, учасники справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд за їхньої відсутності до суду не надавали.

Ознайомившись з заявою про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Постанова Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року мотивована тим, що статтями 133-141 ЦПК України врегульовані питання судових витрат під час судового процесу, зокрема, питання про розподіл судових витрат, до яких відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 134 ЦПК України позивач разом з позовною заявою надав до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу, а також докази витрат на правову допомогу. Проте, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначені вимоги закону та обставини справи, не дослідив належним чином вищезазначені докази та дійшов передчасного висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. За таких підстав касаційний суд скасував ухвалу суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволені вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу та справу в цій частині направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, під час нового судового розгляду апеляційним судом вирішується лише питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається зі ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Стаття 137 ЦПК України закріплює наступні положення:

-витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

-за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

- для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

- у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи встановлено, що в березні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бережного Олександра Володимировича звернувся до Приморського районного суду м. Одеси до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» № 34/к від 06.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» за підписом в.о. директора Мясковстким О.М., яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

В тексті позовної заяви позивач повідомив суд про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс 840,40 грн. судового збору, та які позивач очікує понести 12 000 грн. у вигляді витрат на правову допомогу.

На обґрунтування витрат на правову допомогу позивач надав до суду разом із позовною заявою копії договору про надання правової допомоги б/н від 17 лютого 2020 року, додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 17 лютого 2020 року від 17 лютого 2020 року, рахунку на оплату правової допомоги № 7 від 02 березня 2020 року, квитанції про оплату правової допомоги від 05 березня 2020 року.

Відповідно до п. 1 договору про надання правової допомоги б/н від 17 лютого 2020 року, що укладений між ОСОБА_2 , як адвокатом, та ОСОБА_1 , як клієнтом, за цим договором адвокат зобов`язується надати клієнту правову допомогу з питань, пов`язаних з притягненням клієнта до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушенням законодавства про працю. Правова допомога надається як під час проведення службових перевірок щодо клієнта, так і під час оскарження їх наслідків у встановленому законодавством порядку, включно під час розгляду справи в судах (першої, апеляційної, касаційної інстанцій). Згідно п. 3 цього договору правова допомога надається клієнту адвокатом за плату, розмір якої визначається в окремому додатку до цього договору.

Як вбачається з додатку до договору про надання правової допомоги б/н від 17 лютого 2020 року від 17 лютого 2020 року, ОСОБА_2 , як адвокат, та ОСОБА_1 , як клієнт, оформили цей договір про те, що відповідно до п. 3 договору узгодили плату (гонорар) за надання адвокатом клієнту правової допомоги за фактом притягнення до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з порушенням законодавства про працю у справі цивільного провадження, як учаснику цього провадження, відповідно до його процесуального статусу, в розмірі 12 000 грн. за надання адвокатом клієнту правової допомоги при розгляді справи судом першої інстанції. Розмір плати (гонорар) за надання правової допомоги визначено в твердій сумі та враховує вчинення адвокатом всіх достатніх та необхідних дій під час розгляду справи в суді відповідної інстанції. Сплата гонорару здійснюється на підставі виставленого адвокатом рахунку на протязі трьох банківських днів від дати отримання рахунку.

Відповідно на копії рахунку на оплату правової допомоги № 7 від 02 березня 2020 року, що виставлений адвокатом Бережним О.В. клієнту ОСОБА_1 , авансова виплата 50 % гонорару згідно договору від 17.02.2020 року за надання правової допомоги у цивільній справі про скасування накладеного дисциплінарного стягнення визначена у сумі 6 000 грн.

Згідно копії квитанції про оплату правової допомоги від 05.03.2020 року до договору про надання правової допомоги б/н від 17.02.2020 року адвокат Бережний Олександр Володимирович на підставі укладення договору про надання правової допомоги б/н від 17.02.2020 року та у зв`язку з чим, сплати авансового внеску в розмірі 50 % суми гонорару за надання правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Одеський порт» про скасування наказу про накладання дисциплінарного стягнення, прийняв від ОСОБА_1 кошти у сумі 6 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2020 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19 березня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бережного О. В. задоволено. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 грудня 2020 року скасовано. Позовну заяву ОСОБА_1 до ДП «Одеський морський торговельний порт» про оскарження наказу про застосування дисциплінарного стягнення (догани) задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» № 34/к від 06 лютого 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено усіх заохочувальних виплат, передбачених Колективним договором на строк дії догани.

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Одеського апеляційного суду від 19 березня 2021 року суд не вирішив питання щодо перерозподілу судових витрат, у зв`язку з чим, 28 квітня 2021 року адвокат Бережний Олександр Володимирович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій, зокрема, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 18 000 грн.

Колегія суддів під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу виходить з наступного.

Апеляційним судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

-у березні 2020 року адвокат Бережний О.В. подав в інтересах ОСОБА_1 позов до суду до ДП «Одеський морський торговельний порт» з вимогами визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» № 34/к від 06 лютого 2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення»;

-позовна заява містить примітку про попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн.;

-з метою надання ОСОБА_1 правової допомоги в суді першої інстанції адвокат Бережний О.В. брав участь в судових засіданнях суду першої інстанції, а саме: судових засіданнях, що відбулися 19 травня 2020 року з 15-22 год. по 15-35 год.; 01 червня 2020 року з 12-44 год. по 12-54 год.; 29 вересня 2020 року з 15-51 год. по 16-11 год.; 02 грудня 2020 року з 09-57 год. по 10-16 год., при розгляді справи подавав клопотання про витребування доказів від 05.03.2020 року, клопотання про відкладення розгляду справи від 13.08.2020 року, заяву про ознайомлення з матеріалами справи від 21.09.2020 року; повідомлявся про виклики в судові засідання, а саме: на 19.05.2020 року на 15-15 год.; на 01.06.2020 року на 12-30 год.; на 13.08.2020 року на 11-30 год.; на 02.12.2020 року на 09-40 год.;

- у грудні 2020 року, через засоби поштового зв`язку, адвокат Бережний О.В. подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу на судове рішення;

-з метою надання ОСОБА_1 правової допомоги в суді апеляційної інстанції адвокат Бережний О.В. брав участь в судових засіданнях суду апеляційної інстанції, а саме: судових засіданнях, що відбулися 04 березня 2021 року з 19-26 год. по 20-08 год.; 19 березня 2021 року з 11-41 год. по 11-55 год.; подавав до апеляційного суду письмові пояснення від 19.03.2021 року, заяву про ухвалення додаткового рішення від 28.04.2021 року; отримував судові повістки поштою 16.02.2021 року, 17.12.2021 року, повідомлявся про виклики в судові засідання, а саме: на 19.03.2021 року на 11-00 год.;

-стороною позивача у ході розгляду справи до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, не подано заяв про уточнення розміру судових витрат, зокрема витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги;

-матеріали справи не містять заперечень сторони відповідача, поданих під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, щодо попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу;

-за результатом розгляду справи 19.03.2021 року ухвалено постанову апеляційного суду про задоволення позовних вимог повністю;

-після ухвалення апеляційним судом постанови адвокат Бережний Олександр Володимирович в інтересах ОСОБА_1 28.04.2021 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення в якій, зокрема, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу в розмірі 18 000 грн. (12 000 грн. в суді першої інстанції та 6 000 грн. в суді апеляційної інстанції), та надав відповідні докази.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в своєму рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (рішення від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України», Заява № 4494/07, п. 115).

Відповідно до практики ЄСПЛ, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, в рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Апеляційний суд наголошує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, враховуючи принципи верховенства права, пропорційності та змагальності.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Дана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц, провадження № 61-19062св21, відповідно до якої зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення апеляційний дійшов висновку про доведеність заявником понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у судах у розмірі 12 000,00 грн. та їх співмірність складності справи та виконаним адвокатом робіт, часу, виплаченого гонорару.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять заперечень сторони відповідача, поданих під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції, щодо попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу. Наданий ДП «Одеський морський торговельний порт» до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу не може бути взятий до уваги апеляційним судом, оскільки він поданий за наслідком подання касаційної скарги на відповідне судове рішення та не містить обґрунтувань і доказів неспроможності порту сплатити відповідні кошти або посилання на не співмірність заявлених витрат на правову допомогу.

Разом з тим, в іншій частині заява про ухвалення додаткового рішення від 28.04.2021 року про стягнення з відповідача на користь позивача 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, не підлягає задоволенню, оскільки позивач під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не зробив до закінчення судових дебатів у відповідності абзацу 2 частини 8 статті 141 ЦПК України заяву про розмір судових витрат на правову допомогу 6 000 грн. (додатково до витрат 12 000 грн. на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції), вперше зазначивши про розмір цих витрат (6 000 грн.) у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення від 28.04.2021 року (через 40 днів після судового рішення суду апеляційної інстанції).

Тобто наслідки пропуску строку подання доказів на підтвердження судових витрат у разі відсутності підстав для його поновлення, а саме у вигляді залишення заяви без розгляду, можуть бути застосовані лише за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила відповідну заяву. В іншому випадку заява залишається без задоволення.

Отже, враховуючи, що за результатом розгляду цивільної справи ухвалено рішення на користь позивача та оскільки під час ухвалення постанови Одеського апеляційного суду від 19.03.2021 року у цій справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, хоча заявник вказував про розмір витрат на професійну правничу допомогу до розгляду справи по суті під час подання позовної заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява адвоката Бережного О.В. щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню з ухваленням по справі додаткової постанови про стягнення з Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» на користь ОСОБА_1 . судових витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. У частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 гривень заяву адвоката Бережного О.В. слід залишити без задоволення

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Бережного Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з надання правової допомоги у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень.

У частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень заяву адвоката Бережного Олександра Володимировича - залишити без задоволення.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 27.06.2022 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді Г.Я. Колесніков

Т.В. Цюра