Єдиний унікальний номер 725/2020/22
Номер провадження 2/725/286/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В., за участю секретаря судового засідання Берекеля О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. Просить зобов`язати відповідача демонтувати самовільно проведену добудову колон, влаштовану надбудову стіни з підняттям конструкцій даху за адресою АДРЕСА_1 , привівши будівлі літньої кухні літера «Б», гаражу літера «Д», літної кухні літера «Ж» в попередній стан, що існував до проведення будівельних робіт.

На обґрунтування свого позову вказала, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Також вони є співвласниками земельної ділянки кадастровий номер :36:001:1107, на якій знаходиться зазначений будинок.

Стверджує, що в січні-лютому 2022 року відповідач розпочав будівельні роботи на вказаній земельній ділянці та здійснює добудову до свого гаражу літера «Д» та над приміщенням своєї літньої кухні літера «Ж», що має спільну стіну з літньою кухнею позивача літера «Б». Зокрема, відповідач здійснив надбудову стіни з підняттям конструкцій даху над літньою кухнею позивача, зрізав частину даху позивача та влаштував опорні колони на спільній земельній ділянці впритул до стіни літньої кухні позивача для подальшого встановлення балкон. Також здійснив надбудову стіни з підняттям конструкцій даху над своє літньою кухнею, яка має спільну стіну з літньою кухнею позивача. звертає увагу суду на те, що всі ці дії відповідач здійснює без згоди ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Наполягає на тому, що відповідач змінює геометричні характеристики будівлі, фактично здійснює захоплення спільної земельної ділянки шляхом розташування на ній частини добудованих приміщень, опорних споруд, порушує права позивача та наносить шкоду його майну. Вважає, що вказані будівельні роботи є протиправними, оскільки відповідач здійснює самочинне будівництво, яке в свою чергу наносить шкоду правам та майну позивача.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_5 , представник відповідача ОСОБА_4 , надала відзив на позовну заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та стягнути судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу.

В свою чергу позивачем було надано відповідь на відзив, в якому просить задовольнити її позов. Також було клопотання про зменшення позовних вимог, оскільки вважає розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірно великими та підлягають зменшенню судом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (батько відповідача) та ОСОБА_3 володіли житловим будинком з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності. При цьому позивачці та ОСОБА_3 належав вказаний об`єкт нерухомого майна в 42/100 ідеальних часток, відповідачу 42/100 ідеальних часток, а батьку відповідача - 16/100 ідеальних часток.

01.12.2009 року співвласники уклали договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності та поділили в натурі належні їм частки житлового будинку таким чином:

батьку відповідача належить у житловому будинку літера «А» приміщення: 3-1 сходова клітина пл. 7,50 кв. м., 3-2 кімната пл. 9,10 кв. м., 3-3 ванни пл. 4,80 кв. м., 3-4 кухня пл. 6,70 кв. м., 3-5 коридор пл. 9,50 кв. м., 3-6 кімната пл. 11,00 кв. м., 3-7 комора пл. 5,8 кв.м., 3-8 кімната пл. 16,30 кв. м. (загальною площею 70,70 кв. м., житловою площею 27,30 кв. м.), крім того 1/3 криниці літера «К», 1/3 огорожі №1,2, що складають 16/100 часток житлового будинку з відповідними до нього будівлями та спорудами, які є ізольованими, з окремим входом, відсутні місця загального користування;

відповідачу належить у житловому будинку літера «А» приміщення:

2-1 коридору пл. 7,00 кв.м., 2-2 кухні пл. 11,20 кв. м, 2-3 ванни пл. 4.10 кв. м., 2-4 веранди пл. 9,50 кв. м., 2-5 кімнати пл. 10,30 кв. м., 2-6 кімнати пл. 4,10 кв. м, 2-7 комори пл. 5,80 кв. м. (загальною площею 60,00 кв. м., житловою площею 22,40 кв. м.), крім того літня кухня літера «Ж», теплиця літера «З», гараж літера «Д», 1/3 криниці літера «К», 1/3 огорожі №1,2, що складають 42/100 часток житлового будинку з відповідними до нього будівлями та спорудами, які є ізольованими, з окремим входом, відсутні місця загального користування;

позивачці та ОСОБА_3 належить: в житловому будинку літера «А» приміщення: 1-1 коридору пл. 7,40 кв. м., 1-2 кімнати пл. 21,70 кв.м., 1-3 кімнати пл. 18,60 кв. м., 1-4 кімнати пл. 9,60 кв. м., 1-5 столової пл. 10,40 кв. м.1-6 кухні пл. 7,80 кв. м., 1-7 котельні пл. 3,30 кв. м., 1-8 ванни пл. 5,00 кв. м., 1-9 вбиральні пл. 2,30 кв. м., 1-10 коридору пл. 2,80 кв. м. (загальною площею 88,90 кв. м., житловою площею 49,90 кв. м.), крім того літня кужня літера «Б», навіс літера «Е», гараж літера «І», 1/3 огорожі №1,2, що складають 42/100 часток житлового будинку з відповідними до нього будівлями та спорудами, які є ізольованими, з окремим входом, відсутні місця загального користування.

Вказаним договором припинено спільну часткову власність позивачки, ОСОБА_3 , відповідача та його батька /а.с.10/.

Таким чином співвласники поділили вказаний житловий будинок на три окремі квартири.

15.08.2017 року шляхом укладення договору дарування батько відповідача передав безоплатно, а відповідач прийняв у дар поділене нерухоме майно, яке складається з: у житловому будинку літера «А» приміщення: 3-1 сходова клітина пл. 7,50 кв. м., 3-2 кімната пл. 9,10 кв. м., 3-3 ванни пл. 4,80 кв. м., 3-4 кухня пл. 6,70 кв. м., 3-5 коридор пл. 9,50 кв. м., 3-6 кімната пл. 11,00 кв. м., 3-7 комора пл. 5,8 кв.м., 3-8 кімната пл. 16,30 кв. м. (загальною площею 70,70 кв. м., житловою площею 27,30 кв. м.), крім того 1/3 криниці літера «К», 1/3 огорожі №1,2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, батько відповідача подарував свою квартиру відповідачу, а відтак відповідач є власником двох квартир у будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.п. 1, 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII багатоквартирним будинком є житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Отже, житловий будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним будинком, а позивачка та відповідач є співвласниками багатоквартирного будинку.

За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Позивачка стверджує, що відповідач своїми діями втручається в опорні конструкції належного їй майна, розміщує колони на вказаній земельній ділянці без її згоди, відповідач не отримував жодних дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (далі Закон №3038-VI) під визначенням «будівництво» розуміється нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону №3038-VI замовником фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною 1 статті 34 Закону №3038-VI встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після 1) подання ним повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 2 ч.2 ст. 34 Закону №3038-VI передбачено, що Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1-2 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 р . №406, Роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками та заміна покрівлі будівель і споруд згідно із будівельними нормами без втручання в несучі конструкції може здійснюватися без отримання документів, які дають право на їх виконання.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_4 здійснив надбудову стіни з підняттям конструкцій даху над літньою кухнею позивача, зрізав частину даху позивача та влаштував опорні колони на спільній земельній ділянці впритул до стіни літньої кухні позивача для подальшого встановлення балкон. Також здійснив надбудову стіни з підняттям конструкцій даху над своє літньою кухнею, яка має спільну стіну з літньою кухнею позивача. Здійснюючи роботи, відповідач змінює геометричні характеристики будівлі, фактично здійснює захоплення спільної земельної ділянки шляхом розташування на ній частини добудованих приміщень, опорних споруд, порушує права позивача та наносить шкоду його майну.

Однак, відповідач ОСОБА_4 запевняє, що ним здійснюються будівельні роботи щодо заміни покрівлі, якими не втручається в несучі конструкції багатоквартирного будинку.

Дослідивши матеріли справи, судом встановлено, що зі сторони позивача не надано до суду належних та допустимих доказів тому, що відповідач своїми діями втручається у несучі конструкції багатоквартирного будинку, влаштовує добудови стіни з підняттям конструкції даху та облаштування колон на спільній земельній ділянці. В матеріалах справи відсутні докази заподіяння відповідачем шкоди майну позивачки, або загрози заподіяння такої шкоди.

З наданої до суду фотографії неможливо встановити належність зафіксованих на ній об`єктів до матеріалів справи. Дана фотографія виконана без прив`язки до місцевості та не може бути доказом здійснення відповідачем самочинного будівництва чи захоплення земельної ділянки.

Щодо порушень відповідачем рішення Чернівецької міської ради від 09.10.2017 р. №910, пунктом 36 якого вирішено фізичним особам для здійснення будівництва об`єктів містобудування на земельних ділянках, зазначених у цьому рішенні, отримані вихідні дані на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Стверджує, що відповідач жодних вихідних даних не отримував, проектно-вишукувальних робіт не здійснював.

Однак суд, з наданих позивачкою доказів, не вбачає порушення відповідачем ОСОБА_4 вказаного рішення Чернівецької міської ради. Суд вважає даний факт недоведеним.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За правилами ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка не скористалася своїм правом на підтвердження своїм вимог надати суду виготовлений на власне замовлення висновок будівельно-технічного дослідження або заявити клопотання про призначення за ухвалою суду відповідної експертизи, яким би могли підтверджені або спростовані обставини, на які посилається позивачка.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних доказів щодо порушень зі сторони ОСОБА_4 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи - покладаються на позивача.

Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 06.05.2022 року між Адвокатським об`єднанням «Поляк і партнери», в особі керуючого партнера Поляк Марії Володимирівни, та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №70/22 від 06.05.2022 року та додаткову угоду № 1 від 13.05.2022р. /а.с.44-49/. Згідно чого сторони домовилися про те, що загальна вартість суми гонорару становить 18 000,00 грн. /а.с.49/. З Квитанції до прибуткового касового ордера №27/22/05 від 27.05.2022 року вбачається, що адвокат Влодарчук І.С. оплатив кошти у загальному розмірі 18 000,00 грн. /а.с.74/.

Так, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд має враховувати, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у своїх постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).

Отже, враховуючи те, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу має складати 10 000 (десять тисяч) грн. 00коп.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 16, 319, 321, 391, 358 ЦК України, ст..ст. 10, 13, 18, 81, 142, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу, в розмірі 10 000грн. 00 коп. (Десять тисяч гривень, 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. В. Іщенко