Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/92/22

Провадження №2/377/116/22

27 червня 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Носенко І.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

У С Т А Н О В И В:

03 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач в особі представника - адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича, посилаючись на статті 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить:

- визнати виконавчий напис, вчинений 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 30245, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі 23 899 гривень, таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач через додаток «ДІЯ» дізналась про відкриття виконавчого провадження № 67149707 на підставі виконавчого напису № 30245, виданого 23.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення грошових коштів з позивача на користь відповідача у розмірі 23 899 гривень. Позивач жодних фінансових зобов`язань перед відповідачем ТОВ «ФК «ДІНЕРО» не має. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у виконавчому написі від 23 вересня 2021 року № 30245 послався на пункт Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним. Вказаний Перелік документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосуватись до зазначеного стягнення коштів за кредитним договором.

Ухвалою судді від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 01 березня 2022 року.

Ухвалою судді від 04 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Слєпченка Сергія Анатолійовича про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 67149707, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. на підставі виконавчого напису № 30245 від 23.09.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., який оскаржується боржником у судовому порядку.

01 березня 2022 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 12 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 12 травня 2022 було відкладено розгляд справи на 07 червня 2022 року на підставі пункту 4 частини 2 статті 223 ЦПК України.

07 червня 2022 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 27 червня 2022 року.

Позивач та представник позивача в призначене судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява представника позивача - адвоката Слєпченка С.А., в якій він просив провести розгляд даної справи без участі позивача та його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що знаходиться в матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за відсутністю його представника до суду не надав. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов.

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та винести рішення згідно чинного законодавства України.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 27 червня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено з матеріалів справи, що 26 березня 2020 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» укладено договір кредитної лінії № AG0856646, шляхом підписання позичальником Спеціальних умов для короткострокового кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 97).

В пункті 3 Спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG0856646 від 26.03.2020 року зазначено, що ці Спеціальні умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії є невід`ємною частиною Договору кредитної лінії та виконуватимуться сторонами відповідно до Загальних умов Договору Кредитної лінії.

Відповідно до розділу «Умови Договору кредитної лінії» Спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії № AG0856646 від 26.03.2020 року, ліміт кредитної лінії - 12 500 гривень; сума кредиту - 12 300 гривень; процентна ставка, в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати оплати) - 1,30 %; строк оплати - 30 днів; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати оплати) - 1,5 %; надана сума кредиту - 12 300 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту - 17 099 гривень; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 474,74 %; дата повного погашення - 25.04.2020 року; штраф, якщо є - 50 %.

26 березня 2020 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Фінансова компанія «ДІНЕРО» була укладена Додаткова угода № АМ4347680 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG0856646 (а. с. 98).

В розділі «Умови Договору кредитної лінії» Додаткової угоди № АМ4347680 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG0856646 від 26.03.2020 року зазначено: ліміт кредитної лінії - 12 500 гривень; сума кредиту - 12 300 гривень; процентна ставка, в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати оплати) - 1,30 %; строк оплати - 30 днів; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати оплати) - 1,5 %; надана сума кредиту - 12 300 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту - 17 099 гривень; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 474,74 %; дата повного погашення - 25.05.2020 року; штраф, якщо є - 50 %.

Згідно витягу з Журналу дій інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО», Договір № AG0856646 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі - L7316464) був підписаний клієнтом ОСОБА_3 одноразовим ідентифікатором, який було відправлено 26.03.2020 року о 18:52:20 на номер телефону НОМЕР_1 та введено клієнтом 26.03.2020 року о 18:53:13 (а. с. 100).

Як вбачається з довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «ДІНЕРО», прийняття та підтвердження умов Договору, його підписання позичальником ОСОБА_3 було здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сума отриманих коштів складає 12 300 гривень; процентна ставка - 474,74 % річних; заявка на кредит - 26.03.2020 року о 18:14:26; дата банківського переказу - 26.03.2020 року о 18:53:16 (а. с. 99).

З витягу з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО» вбачається, що виплата за кредитним договором № AG0856646 (номер договору в інформаційно-телекомунікаційній системі - L7316464) клієнту ОСОБА_3 у розмірі 12 300 гривень було здійснено 26.03.2020 року о 18:53:16 на платіжну картку № НОМЕР_2 , номер переказу - 4186249 (а. с. 101).

Відповідно до виписки з рахунку ОСОБА_3 , складеної ТОВ «ФК «ДІНЕРО», заборгованість перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО» за кредитним договором № AG0856646 від 26.03.2020 року, номером кредиту в інформаційно-телекомунікаційній системі - L7316464 станом на 25.08.2021 року (включно) складає 23 249 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12 300 гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 10 949 гривень. Строк для погашення заборгованості передбачений кредитним договором до 25.05.2020 року (а. с.102).

06 серпня 2021 року ТОВ «ФК «ДІНЕРО» було направлено ОСОБА_3 вимогу, в якій ТОВ «ФК «ДІНЕРО» вимагало від ОСОБА_3 виконати взяті на себе договірні зобов`язання перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та сплатити заборгованість у сумі 23 249 гривень до 13.08.2021 року (а. с. 103).

31 серпня 2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» за довіреністю Кушнір І.В. звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. із заявою, в якій просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі № AG0856646 від 26.03.2020 року та стягнути заборгованість з ОСОБА_3 за кредитним договором № AG0856646 від 26.03.2020 року в розмірі 23 249 гривень. До заяви представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» за довіреністю Кушнір І.В. додав кредитний договір, довідку про ідентифікацію, витяг з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи, виписку з рахунку боржника, повідомлення про порушення основного зобов`язання, документи стягувача та представника стягувача (а. с. 96).

Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 30245, вчиненим 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, керуючись ч. 1 ст. 640 Цивільного Кодексу України та ч. 6 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка є боржником за кредитним договором № AG0856646 від 26.03.2020 року, номер кредиту в інформаційно- телекомунікаційній системі компанії L7316464, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», ідентифікаційний код юридичної особи 41350844, місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурікова, буд. 3-а. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.05.2020 року по 06.08.2021 року. Сума заборгованості становить 23 249 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 12 300 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 10 949 гривень. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 650 гривень, що підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 23 899 гривень. Дата набрання виконавчим написом законної сили - 23 вересня 2021 року (а. с . 9, 95).

13 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київської області Крегулом Іваном Івановичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 67149707 (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 10 жовтня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 10 жовтня 2020 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 59. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_5 , дружині - ОСОБА_5 (а. с. 6; зв. ст.).

Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

За змістом частини 2 вказаної статті якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з ОСОБА_6 за період з 11.05.2020 року по 06.08.2021 року стягнуто прострочену заборгованість за сумою кредиту у розмірі 12 300 гривень та прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 10 949 гривень.

В розділі «Умови Договору кредитної лінії» Додаткової угоди № АМ4347680 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG0856646 від 26.03.2020 року зазначено: ліміт кредитної лінії - 12 500 гривень; сума кредиту - 12 300 гривень; процентна ставка, в день для початково зазначеної тривалості кредиту (підлягає оплаті до дати оплати) - 1,30 %; строк оплати - 30 днів; процентна ставка в день для періоду, що перевищує початково зазначену тривалість кредиту (починається з наступного дня після дати оплати) - 1,5 %; надана сума кредиту - 12 300 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту - 17 099 гривень; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 474,74 %; дата повного погашення - 25.05.2020 року; штраф, якщо є - 50 %.

Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

Таким чином, відповідач, всупереч вимогам статті 1048 ЦК України, не дивлячись на те, що строк кредитування сплив 25 травня 2020 року, продовжував нараховувати боржнику проценти та включив їх суму до загальної суми заборгованості з 26 травня 2020 року по 06 серпня 2021 року. Загальна сума заборгованості нарахована за період з 26 травня 2020 року по 06 серпня 2021 року, для погашення якої видано оспорюваний виконавчий напис, є спірною, оскільки включає в себе відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, нараховувати які відповідач не мав права.

Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у виконавчому написі від 23 вересня 2021 року № 30245 послався на пункт Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який є не чинним.

В той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, то кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Установлені обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Кредитний договір № AG0856646 від 26.03.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» та ОСОБА_6 , не посвідчений нотаріально, тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., зареєстрований в реєстрі за № 30245 від 23.09.2021 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі 23 249 гривень та за вчинення виконавчого напису 650 гривень, всього на суму 23 899 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

При цьому суд не враховує доводи позивача, викладені в позовній заяві, про те, що жодних договорів з ТОВ «ФК «ДІНЕРО» вона не укладала, оскільки вони спростовуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: довідкою про ідентифікацію ТОВ «ФК «ДІНЕРО», витягами з журналу дій інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «ДІНЕРО», відповідно до яких клієнту ОСОБА_3 у розмірі 12 300 гривень було здійснено переказ 26.03.2020 року о 18:53:16 на платіжну картку № НОМЕР_2 , номер переказу - 4186249. Доказів того, що номер платіжної картки № НОМЕР_5 , на який 26.03.2020 року о 18:53:16 було перераховано грошові кошти у розмірі 12 300 гривень, не належить позивачу ОСОБА_1 , суду не надано.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати;

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

З позовної заяви вбачається, що позивачем була заявлена вимога про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Судом встановлено, що адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович надавав позивачу ОСОБА_1 правову допомогу на підставі ордеру серії СВ № 1024717 від 01.02.2022 року, виданого Адвокатським бюро Сергія Слєпченко.

Будь-яких документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у даній справі, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), розрахунку таких витрат, позивачем не було надано.

Таким чином, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 992,40 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,2 гривень, всього на загальну суму 1 488,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265, 280-281ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, вчинений 23 вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 30245, про стягнення з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості за кредитним договором № AG0856646 від 26.03.2020 року у розмірі 23 249 гривень та за вчинення виконавчого напису 650,00 гривень, всього на суму 23 899 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 488 гривень 60 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, літера А.

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, місцезнаходження: Київська область, Вишгородський район, м. Вишгород, «Карат», промисловий майданчик, 5-А, офіс 511.

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, місцезнаходження: м. Київ, пр-т. Григоренка, 15, прим. 3.

Повне заочне рішення суду складено 27 червня 2022 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька