Справа №442/2473/22
Провадження №2/442/762/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

з участю секретаря судового засідання Федишин Б.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м, житловою площею 72,5 кв.м та земельну ділянку площею 0,0906 га, розташовану у АДРЕСА_2 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:014:0106, становить 1/2.

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_4 . Після смерті бабці відкрилася спадщина, до складу якої входить належні їй частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8кв.м, житловою площею 72,5кв.м, згідно рішення Дрогобицької міської ради ЕІД 21.12.2018 №304, а також на земельну ділянку площею 0,0906га, розташовану у АДРЕСА_2 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:014:0106, згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК №904474. У визначений законодавством строк він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Москалик Л.П. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа 46/2022 після смерті ОСОБА_4 . Однак, після розгляду документів, поданих ним для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті бабці, нотаріус повідомила, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки згідно цих документів житловий будинок і земельна ділянка належали на праві спільної сумісної власності спадкодавцю і ОСОБА_2 , де частки співвласників не визначено, а тому він позбавлений можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку.

19.05.2022 суддею скеровано запити щодо встановлення реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 19.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний термін для виправлення недоліків зазначених в ухвалі, які позивачем усунено 27.05.2022.

30.05.2022 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 21.06.2022.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Позов підтримує та просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання, в якому просить розгляд даної справи проводив у її відсутності не заперечивши щодо задоволення заявлених в позові вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дрогобичі Львівської області, та його батьками у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 04.10.1988 зазначено батьком - ОСОБА_5 та матір`ю - ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.11.1995 року вбачається, що шлюб батьків позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис №164 від 03.06.1992.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.02.1964, матір позивача ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Брониця Дрогобицького району Львівської області та її батьками зазначено батьком ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

Бабуся позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дрогобичі Львівської області.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 155126237 від 05.02.2019 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок на АДРЕСА_2 , загальною площею 221,8 кв.м., житловою 72,5 кв.м.

Крім того, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №904474 вбачається, що власниками земельної ділянки площею 0,0906 га призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Частинами першою та другою статті 368 Цивільного кодексу України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Частинами першою та другою статті 370 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними бо законом.

Стаття 322 ЦК України встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону, але й мусить виконувати певні обов`язки, передбачені законом. Одним з таких обов`язків власника є його обов`язок утримувати майно, що йому належить. Це означає, що він має нести витрати, необхідні для збереженості майна, а також мусить вживати усіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна.

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5).

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності.

В зв`язку з наведеним, виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними та визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що частки спадкодавця ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку становить 1/2.

За наведених вище підстав суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 200, 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 16, 322, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 221,8 кв.м, житловою площею 72,5 кв.м, становить 1/2.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0906 га, розташовану у АДРЕСА_2 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:014:0106, становить 1/2.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дата складення рішення суду 21 червня 2022 року.

Головуюча суддя Курус Р.І.