Дата документу 21.06.2022 Справа № 335/54/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/54/21 Головуючий у 1 інстанції Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/807/883/22 -Суддя-доповідач Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Рикун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії, третя особа Запорізька обласна прокуратура,

за апеляційною скаргою виконавчого комітету Запорізької міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позову зазначав, що згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 20.11.2018 № 520 квартира АДРЕСА_1 включена до числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області для подальшого використання за призначенням. На засіданні житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області (протокол № 4) 27.11.2018 прийнято рішення про надання йому як начальнику відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції на сім`ю із 3 осіб вказану службову квартиру. На підставі документів, наданих прокуратурою Запорізької області щодо розподілу службових квартир, виконавчим комітетом Запорізької міської ради 28.01.2019 прийнято рішення № 22/11 «Про затвердження наказу прокурора Запорізької області про забезпечення службовим житлом працівників прокуратури та 29.01.2019 йому видано ордер на вказане службове приміщення № 6 серія «С».

06.03.2019 листом вих. № 13/2-47вих19 прокуратура Запорізької області звернулася до Запорізького міського голови Буряка В.В. із клопотанням про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області виділеної йому квартири та оформлення ордеру на його ім`я.

Проте клопотання прокуратури Запорізької області не розглянуто, рішення виконавчим комітетом Запорізької міської ради по ньому не прийнято. Позивач вважає, що така бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради є неправомірною.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо розгляду заяви (клопотання) прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-47вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції ОСОБА_1 на сім`ю з 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ); зобов`язати Виконавчий комітет Запорізької міської ради розглянути на найближчому (першому після набрання законної сили рішенням суду у даній справі) засіданні виконавчого комітету Запорізької міської ради клопотання прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-47вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Артеменка Р.В. на сім`ю з 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ) та прийняти по ньому рішення. Стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року позов задоволено.

Визнано неправомірною бездіяльність Виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо розгляду заяви (клопотання) Прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-47вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Артеменка Р.В. на сім`ю із 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ).

Зобов`язано Виконавчий комітет Запорізької міської ради розглянути на найближчому засіданні виконавчого комітету Запорізької міської ради клопотання прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-47вих19 про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартири АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Артеменка Р.В. на сім`ю із 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ) та прийняти по ньому рішення по суті.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення мотивовано тим, що вирішення питання щодо виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком виконавчого комітету і входить до кола його дискреційних повноважень. Предметом позову є не зобов`язання відповідача прийняти рішення про виключення житла із числі службових, а зобов`язання розглянути його по суті на найближчому засіданні комітету.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Запорізької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апелянт вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_1 на момент звернення до суду із вказаним позовом вже не працював в прокуратурі Запорізької області. На теперішній час працює в прокуратурі Миколаївської області та в його власності знаходиться квартира у м. Миколаїв. Прокуратура Запорізької області у клопотанні про виключення спірної квартири із числа службового не надала підтверджень тому, що відсутня потреба у подальшому використанні спірної квартири, тобто не спростувала існування великої черги на службове житло.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у цій справі залишити без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року апеляційну скаргу Виконавчого комітету Запорізької міської ради задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року у цій справі скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Запорізької міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії закрито.

Постановою Верховного Суду від 08 грудня 2021 року постанову Запорізького апеляційного суду від 28 квітня 2021 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького реляційного суду від 07 лютого 2022 року залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Запорізької обласної прокуратури.

У відзиві на апеляційну скаргу від 16.05.2022 Запорізька обласна прокуратура зазначила, що лист прокуратури Запорізької області щодо оформлення ордеру на ОСОБА_1 направлявся на адресу Запорізького міського голови у період, коли позивач обіймав посаду прокурора в органах прокуратури Запорізької області. Внаслідок реформування системи органів прокуратури 11.09.2020 розпочала свою роботу Запорізька обласна прокуратура, у якій, станом на цей час ОСОБА_1 не працевлаштований.

Після реорганізації органів прокуратури перестала існувати та 22.11.2020 наказом керівника Запорізької обласної прокуратури №2233 к створено житлово-побутову комісію Запорізької обласної прокуратури із числа працівників, призначених до органів обласної прокуратури після її реформування.

Житлово-побутова комісія Запорізької обласної прокуратури не розглядала питання про виключення із числа службової житлової площа квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.124 ЖК України та п.34, розділу У1 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.0.1988 №37, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

З огляду на викладене, станом на цей час відсутні підстави для виключення із числі службових спірної службової квартири та надання ордеру ОСОБА_1 , а також внесення цього питання на розгляд органом місцевого самоврядування.

Захист прав позивача у обраний ним спосіб не ґрунтується на нормах законодавства та не підлягає задоволенню.

В засідання апеляційного суду, призначені на 17.05.2022, 21.06.2022 позивач і його представник адвокат Мажара О.О. не з`явилися. Повістки, що направлялися ОСОБА_5 та його представнику за адресами, зазначеними у позовній заяві і у відзиві на апеляційну скаргу, повернулися до суду не врученими із позначкою на конверті, що адресати відсутні за вказаною адресою. Визначений ст. 131 ЦПК України обов`язок повідомити суд про зміну місця свого проживання чи перебування ні позивач, ні його представник адвокат Мажара О.О. не виконали.

ОСОБА_5 направив суду клопотання про відкладення розгляду справи до завершення військового стану, пославшись на те, що його адвокат виїхала за межі України, він проживає в м. Миколаєві та через проведення активних бойових дій, відсутність пасажирського сполучення між обласними центрами, дефіцитом та відсутністю пального на АЗС не може особисто прибути у судові засідання, призначені на 17.05.2022 і на 21.06.2022.

Клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференц-зв`язку позивач ОСОБА_5 та його представник адвокат Мажара О.О. суду не заявляли.

Розглянувши клопотання ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи, суд визнав його таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За положенням ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 ст.2 ЦПК України на суд і учасників процесу покладено обов`язок керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-яким іншим міркуванням в судовому процесі.

Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Згідно з ст.ст.2, 6, 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

У відповідності до ст.ст.13,44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З огляду на принцип диспозитивності у цивільному судочинстві учасники справи розпоряджаються своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Відповідно до положень ст.ст. 210, 368, 371 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження з особливостями, встановленими цією главою. (глава 1 розділ У). Суд першої інстанції має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більше як на п`ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як відомо із матеріалів справи, позовна заява надійшла до суду першої інстанції 05.01.2021, провадження у справі відкрито 06.01.2021. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та 04.02.2021 ухвалено судове рішення, яке переглядається в апеляційному порядку.

В апеляційний суд справа разом із апеляційною скаргою відповідача надійшла 17.03.2021 та перебувала в провадженні суду до 28.04.2021. За результатами апеляційного перегляду судового рішення було ухвалено постанову про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

Судове рішення апеляційного суду було оскаржено позивачем до суду касаційної інстанції.

В суді касаційної інстанції справа перебувала з серпня 2021 по 06.12.2021 та за результатами касаційного перегляду постанову апеляційного суду скасовано, а справу повернуто до апеляційного суду на новий апеляційний розгляд.

До апеляційного суду справа надійшла 06.01.2022.

Ухвалою апеляційного суду від 10.01.2022 відкрито апеляційне провадження і справу призначено до розгляду на 08.02.2022 в судовому засіданні з викликом сторін.

Судове засідання, призначене на 08.02.2022 відбулося за участі представника позивача адвоката Мажари О.О. та слухання справи було відкладено у зв`язку із залученням до участі у справі як третьої особи Запорізької обласної прокуратури.

В подальші судові засідання ні позивач, ні його представник не з`являлися.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники судового процесу на підставі судового рішення можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Аналогічні положення щодо участі у розгляді справи визначені і в ч.1, ч.3 ст.212 ЦПК України, за змістом якої учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції або в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

У клопотання про відкладення розгляду справи позивач не зазначав про його неспроможність використати своє право участі в судовому засіданні у спосіб, передбачений частиною 3 ст. 212 ЦПК України, тобто в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Позивач мав достатньо часу для укладення договору про надання правової допомоги з іншим представником та забезпечити свою участь у судовому засіданні в режимі відеоконференц -зв`язку, проте таким своїм правом не скористався.

Справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, м. Запоріжжя не перебуває в окупації, запровадження військового стану не впливає на роботу суду.

Виходячи із дії принципу процесуальної економії (пункти 71, 82 постанови ВП ВС від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц; п. 94 від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19), суд враховує, що під час війни він має бути задіяний у повному обсязі. та реалізуватися в нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, без зловживання ними.

На підставі 372 ч.2 ЦПК України колегія суддів визнала причини неявки позивача і його представника неповажними і такими, що не перешкоджають перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представників виконавчого комітету Запорізької міської ради та Запорізької обласної прокуратури, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді та не прийнятті рішення за клопотанням прокуратури Запорізької області від 06.03.2019 вих. № 13/2-42вих19, свідчить про порушення процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов із порушенням норм матеріального і процесуального права при неповному з`ясуванні фактичних обставин справи, а тому з ними не можна погодитися з огляду на таке.

Встановлено, що територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2018 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка № 238483056 від 23.12.2020.

Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 20.11.2018 на підставі протоколів засідання робочої групи для вирішення питання придбання службового житла для працівників прокуратури Запорізької області від 29.10.2018 №2 та від 09.11.2018 №3, виконавчим комітетом Запорізької міської ради вирішено включити до числа службової житлової площі Прокуратури Запорізької області, зокрема, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5 кв.м.

На засіданні житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області (протокол № 4 від 27.11.2018) вирішено, надати начальнику відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції ОСОБА_1 на сім`ю із 3 осіб, зокрема, він, дружина ОСОБА_2 , 1981 р.н., та син ОСОБА_3 , 2013 р.н., службову квартиру АДРЕСА_2 .

Наказом прокурора Запорізької області від 28.11.2018 № 53б «Про забезпечення службовим житлом працівників прокуратури Запорізької області» надано ОСОБА_1 вищезазначену службову квартиру.

28.01.2019 виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийнято рішення №22/11 «Про затвердження наказу прокурора Запорізької області про забезпечення службовим житлом працівників прокуратури Запорізької області, в тому числі по АДРЕСА_3 », затверджено наказ прокурора Запорізької області від 28.11.2018 № 53б та доручено Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради оформити службовий ордер на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5 кв.м. позивачу справі на сім`ю із трьох осіб.

29.01.2019 виконавчим комітетом Запорізької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №22/11 від 28.01.2019 видано ОСОБА_1 ордер №6 Серія «С» на сім`ю із 3 осіб на право зайняття службового приміщення по АДРЕСА_3 .

Протоколом засідання житлово-побутової комісії прокуратури Запорізької області № 1 від 26.02.2019 вирішено: направити до виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування про виключення із числа службової зазначеної житлової площі прокуратури Запорізької області за місцем її розташування, тому що відпала потреба її використання як службової житлової площі та оформлення ордерів на наступних працівників прокуратури Запорізької області, зокрема, на начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції ОСОБА_1 на сім`ю із 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ), службова квартира АДРЕСА_1 . Також вирішено підготувати проекти клопотань прокурора області до виконавчих комітетів органів місцевого самоврядування за місцем розташування зазначених службових жилих приміщень прокуратури Запорізької області про виключення їх з числа службових та оформлення ордерів на вказаних працівників прокуратури Запорізької області.

06.03.2019 прокуратура Запорізької області листом вих. №13/2-42вих19 звернулася до Запорізького міського голови Буряка В.В. із клопотанням про виключення із числа службової житлової площі прокуратури Запорізької області квартиру АДРЕСА_1 та оформлення ордеру на начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Артеменка Р.В. на сім`ю із 3 осіб (він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ).

07.10.2019 листом вих. № А-4796 Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради на звернення ОСОБА_1 повідомлено що рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради щодо зміни статусу квартири АДРЕСА_1 не прийнято.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого ц Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 118 Житлового кодексу України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно із частиною другою статті 121 ЖК України службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації.

Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає у тому, що воно надається у зв`язку з характером трудових відносин особи з володільцем такого, а тому особа, яка користується службовим житлом усвідомлює, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення.

Згідно із статтею 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 125 ЖК України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.

Згідно ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства належать, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності.

Згідно ст. 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до п. 1.6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в органах прокуратури, жиле приміщення виключається із числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку його виключено із числа жилих. Факт проживання в службових жилих приміщеннях громадян - колишніх працівників, звільнених з органів прокуратури, не є підставою для виключення цих приміщень із числа службових.

Виключення жилого приміщення із числа службових провадиться рішенням виконавчого органу місцевого самоврядування на підставі клопотання відповідного органу прокуратури.

Згідно із частиною 1 статті 83 ЗУ «Про прокуратуру» після призначення на посаду прокурор, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження прокуратури.

Згідно пункту 4 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, який затверджений постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 Працівники прокуратури за переліком, визначеним Генеральним прокурором України.

Відповідно до пункту 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Україні, жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення о числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Відповідно до пункту 3 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Відповідно до п. 3.1., п.3.2 Регламенту роботи виконавчого комітету Запорізької міської ради, затвердженого Рішенням виконавчого комітету міської ради від 05.07.2010 № 317 (далі Регламент), зі змінами, внесеними до вказаного пункту рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 92 від 23.03.2012 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 05.07.2010 № 317 «Про регламент роботи виконавчого комітету Запорізької міської ради», засідання виконавчого комітету міської ради скликаються міським головою згідно з квартальним планом роботи, як правило, в 4-ту п`ятницю кожного місяця.

Порядок денний засідання виконавчого комітету міської ради формується загальним відділом виконавчого комітету міської ради на підставі квартального плану роботи виконавчого комітету міської ради, матеріалів, поданих заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справам виконавчого комітету міської ради, керівниками виконавчих органів міської ради.

Згідно з п. 3.4. Регламенту, підготовка питань на засідання виконавчого комітету міської ради (довідок, інформацій, проектів рішень) здійснюється керівниками виконавчих органів міської ради.

Аналіз викладеного свідчить про те, що вирішення питання про виключення жилого приміщення з числа службових є виключною компетенцією виконавчого комітету.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач обіймав посаду прокурора відділу забезпечення діяльності у сфері запобігання корупції прокуратури Запорізької області з 25.07.2018, 30.08.2019 його призначено на посаду начальника відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави у суді прокуратури Запорізької області. Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 01.12.2020 ОСОБА_1 звільнено з посади в порядку переведення до прокуратури Миколаївської області.

Суд першої інстанції допустився і порушень норм процесуального права.

За положенням ст.376 ч.3 п. 4 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення є прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не обговорив питання про залучення до участі у справі Запорізької обласної прокуратури як третьої особи, хоча вирішував питання про права та обов`язки останньої, оскільки предметом спору є службове житлове приміщення Запорізької обласної прокуратури.

Проте з`ясування думки обласної прокуратури щодо заявлених позовних вимог мало суттєве значення для правильного вирішення спору.

В засіданні апеляційного суду представник прокуратури підтримав апеляційну скаргу і повідомив суду, що потреба у забезпеченні працівників прокуратури службовим житлом не відпала, у зв`язку із чим 17.05.2022 керівник Запорізької обласної прокуратури В. Приходько листом №07-227 вих.22 повідомив виконувача обов`язків Запорізького міського голови Куртєва А. про те, що звільнення ОСОБА_1 з органів Запорізької обласної прокуратури виключає його можливість отримати у власність житлову квартиру, яка належить до службових жилих приміщень, виділених органом місцевого самоврядування для потреб працівників органів прокуратури області.

Представник прокуратури пояснив у суді, що у зв`язку з військовим станом та тимчасовою окупацією частини Запорізької області наявна потреба у житлі працівників органів прокуратури, які були вимушено переміщені з 4 окружних прокуратур, які знаходяться на територіях Бердянського, Мелітопольського, Пологівського та Василівського районів.

Станом на 16.05.2022 на обліку осіб, які потребують забезпечення службовим житлом, перебуває 30 працівників органів Запорізької прокуратури та їх кількість постійно збільшується.

На засіданні житлово-побутової комісії Запорізької обласної прокуратури, яке відбулося 16.05.2022, прийнято рішення про відкликання листа прокурора Запорізької області від 06.03.2019 №13/2-47 вих19, адресованого Запорізькому міському голові щодо виключення службової квартири за адресою АДРЕСА_3 із числа службових та надання ордера ОСОБА_1 .

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 припинив трудові відносини із Запорізькою обласною прокуратурою, житлово-побутовою комісією Запорізької обласної прокуратури 16.05.2022 прийнято рішення про відкликання листа прокурора Запорізької області від 06.03.2019 щодо виключення службової квартири із числа службових та надання ордера ОСОБА_1 , у прокуратури не відпала потреба у службовому житлі, відсутні підстави для задоволення позову.

За вказаних обставин оскаржуване рішення не можна визнати таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі ст.376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Запорізької міської ради підлягає задоволенню, судовий збір, який сплачений апелянтом в сумі 1261,21 грн., підлягає компенсації за рахунок ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Запорізької міської ради задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Виконавчого комітету Запорізької міської ради судовий збір в розмірі 1261,20 гривень (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня 20 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова