ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1417/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2022 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говоруха В.О., за участі секретаря судового засідання Горденко В.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди, за участі представника позивача адвоката Сологуб Д.О., відповідача ОСОБА_2 і його представника адвоката Костюченко С.В.,

В С Т А Н О В И В:

03.09.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська ухвалою від 22.06.2012р. у цивільній справі №409/67/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя було визнано мирову угоду за умовами якої:

1. ОСОБА_2 не заперечує і погоджується з тим, що за ОСОБА_1 , (вона ж ОСОБА_6 ) визнається право власності та виділяється їй в натурі рухоме й нерухоме майно, яке ОСОБА_1 , (вона ж ОСОБА_6 ), згодна прийняти від ОСОБА_2 , що складається з наступного:

- житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ;

- будівельні матеріали: шлакоблок у кількості 10 000 шт., бетонні блоки у кількості 104 шт., які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 ;

- гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,4 кв.м., розташований у гаражно-будівному кооперативі «Дзержинка» на лівобережній частині м. Дніпродзержинська;

- легковий автомобіль марки SKODA OKTAVIA CLASSIC Легковий-комби-В д.н. НОМЕР_2 дата випуску 2004 рік, технічний паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований 03.11.2011р. у Дніпродзержинському ВРЕР ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області.

2. Переоформлення документації на ім`я ОСОБА_1 і передача їй вище переліченого рухомого й нерухомого майна здійснюється за рахунок ОСОБА_2 .

Станом на день звернення із даною позовною заявою умови зазначеної вище мирової угоди частково були виконані відповідачем - ОСОБА_2 , а саме передано та переоформлено на ім`я ОСОБА_1 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та будівельні матеріали: шлакоблок у кількості 10 000 шт., бетонні блоки у кількості 104 шт., які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 були.

Проте, гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,4 кв.м., розташований у гаражно-будівному кооперативі «Дзержинка» на лівобережній частині м. Дніпродзержинська, та легковий автомобіль марки SKODA OKTAVIA CLASSIC Легковий-комби-В д.н. НОМЕР_2 дата випуску 2004 рік, технічний паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований 03.11.2011р. у Дніпродзержинському ВРЕР ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області на даний час досі залишаються у власності та користуванні відповідача.

При цьому, відповідно до п. 3 затвердженої судом мирової угоди, сторони домовились - якщо дана угода не буде виконана у добровільному порядку, її виконання буде здійснюватись примусово через Державну виконавчу службу.

04.08.2021 позивачка звернулась до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання зазначеної вище ухвали від 22.06.2012. Проте, повідомленням Петриківського РДВС №17.37-34/8134 від 12.08.2021р. позивачу було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст.4 ч.4 п.6 Закону України «Про виконавче провадження», адже ухвала не передбачає заходів примусового характеру.

Позивач вважає свої права порушеними, адже ОСОБА_2 свідомо та без поважних причин не виконав взяті на себе зобов`язання.

Таким чином позивач просить суд спонукати ОСОБА_2 до виконання мирової угоди у кладеної між ОСОБА_1 , (вона ж ОСОБА_6 ) та ОСОБА_2 , яка затверджена ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.2012р. у цивільній справі №409/67/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок переоформити і передати ОСОБА_1 , (вона ж ОСОБА_6 ) наступне майно:

- гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,4 кв.м., розташований у гаражно-будівному кооперативі «Дзержинка» на лівобережній частині м. Дніпродзержинська;

- легковий автомобіль марки SKODA OKTAVIA CLASSIC Легковий-комби-В д.н. НОМЕР_2 дата випуску 2004 рік, технічний паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований 03.11.2011р. у Дніпродзержинському ВРЕР ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області.

А також вирішити питання судових витрат.

30.09.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21.04.2022 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сологуб Д.О. позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що не має відомостей щодо обставин та причини такого тривалого (по дев`ять років) не звернення позивача з вимогою про виконання мирової угоди до відповідача. Вважає, що відсутні підстави для застосування наслідків сплину строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що проти позову заперечує так як після укладення зазначеної мирової угоди, він добровільно передав позивачу все майно, яке визначене в угоді. Власиком житлового будинку відразу ж була визнана позивач з внесенням відомостей до відповідних правовстановлюючих документи. При цьому, позивач прийнявши майно, в тому числі автомобіль та гараж почала ними користуватись. На його неодноразові пропозиції здійснити перереєстрацію автомобіля та гаража на позивача, остання не реагувала продовжуючи користування ними.

Крім того, відповідач надав до суду відзив на позов.

В відзиві відповідач вказує, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, як на його думку, порушеного права.

Відповідно довідки наданою головою кооперативу ГСК «Дзержинка», гаражем № НОМЕР_1 , загальною площею 20,4 кв.м., що знаходиться на лівобережній частині м. Кам`янське, користується та сплачує поточні платежі ОСОБА_1 (відповідачка) з 19.10.2019 року.

Легковим автомобілем марки SKODA OKTAVIA CLASSIC легковий -комби-В д.н. НОМЕР_2 випуску 2004 року, відповідачка користувалась всі ці роки, починаючи з 2012 року (з моменту постановления ухвали), до червня 2021 року.

Відповідач неодноразово звертався до позивачки з проханням переоформити на її ім`я вказаного в ухвалі суду і мировій угоді майна, однак позивачка постійно відкладала дане питання та часто не знаходилася в країні. Так, як вказане майно і так знаходилося в її користуванні вона не поспішала.

Відповідачу неодноразово надходили постанови про адміністративні правопорушення, які були вчинені водієм, який керував ОСОБА_7 автомобілем марки SKODA OKTAVIA CLASSIC легковий -комби-В д.н. НОМЕР_2 випуску 2004 року, тому відповідач був вимушений позбавити позивачку у користуванні даним автомобілем.

На даний час вказаним автомобілем з червня 2021 року користується старший син сторін по справі ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з відповідачем.

Переоформлення нерухомості - це двостороння дія, за якою у відповідача припиняється право власності, а у позивача набувається, тому позивачці теж необхідно було разом з відповідачем з`являтися до центру надання адміністративних послуг.

Більш того, 22.11.2021 відповідача було внесено до Єдиного реєстру боржників, тим самим накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно.

Таким чином, відповідач з об`єктивних причин на даний час позбавлений можливості переоформити та виконати мирову угоду.

Крім того, відповідачем подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Так в позові позивачка просить спонукати ОСОБА_2 до виконання мирової угоди, яка була затверджена ухвалою про закриття провадження по справі у зв`язку з визнанням мирової угоди. Позивачка звернулась з позовом до суду через 9 років. Тому позивач просить застосувавши строк позовної давності до позову ОСОБА_1 і відмовити у його задоволенні.

Так з наданих сторонами доказів судом становлено наступні обставини та відповідно до них правовідносини:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.2012, яка набрала законної сили 28.06.2012 у цивільній справі №409/67/12 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про розподіл спільного майна подружжя визнано мирову угоду за умовами якої:

1. ОСОБА_2 не заперечує і погоджується з тим, що за ОСОБА_1 , (вона ж ОСОБА_6 ) визнається право власності та виділяється їй в натурі рухоме й нерухоме майно, яке ОСОБА_1 , (вона ж ОСОБА_6 ), згодна прийняти від ОСОБА_2 , що складається з наступного:

- житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ;

- будівельні матеріали: шлакоблок у кількості 10 000 шт., бетонні блоки у кількості 104 шт., які знаходяться за адресою - АДРЕСА_1 ;

- гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,4 кв.м., розташований у гаражно-будівному кооперативі «Дзержинка» на лівобережній частині м. Дніпродзержинська;

- легковий автомобіль марки SKODA OKTAVIA CLASSIC Легковий-комби-В д.н. НОМЕР_2 дата випуску 2004 рік, технічний паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований 03.11.2011р. у Дніпродзержинському ВРЕР ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області.

2. Переоформлення документації на ім`я ОСОБА_1 і передача їй вище переліченого рухомого й нерухомого майна здійснюється за рахунок ОСОБА_2 .

3. Сторони домовились - якщо дана угода не буде виконана у добровільному порядку, її виконання буде здійснюватись примусово через Державну виконавчу службу.

Згідно заяви про примусове виконання рішення від 04.08.2021 позивач звернулась до Петриківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про примусове виконання зазначеної вище ухвали від 22.06.2012.

Проте, повідомленням Петриківського РДВС №17.37-34/8134 від 12.08.2021 позивачу було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст.4 ч.4 п.6 Закону України «Про виконавче провадження», адже ухвала не передбачає заходів примусового характеру.

Вирішуючи питання про наявність спору, що вирішується судом та спосіб захисту порушених прав позивача слід зазначити наступне.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного, на момент затвердження мирової угоди), виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

На момент постановлення ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.06.201 про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

В силу приписів статті 526 та частини 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 175 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Мирова угода ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах, вона, як правило, виконується добровільно. В іншому разі, мирова угода, затверджена судом, може бути підставою для примусового виконання. У разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року в справі № 6-274цс15.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Враховуючи наведені вище роз`яснення, позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, а тому твердження відповідача з приводу невірного обрання позивачем способу захисту є безпідставними та помилковими.

Суд зазначає, що на підставі укладеної між сторонами мирової угоди, у останніх виникають цивільно-правові зобов`язання. Тому у випадку ухилення однієї зі сторін від добровільного виконання умов мирової угоди, інша сторона може заявити позов про спонукання до виконання умов мирової угоди, і лише після ухвалення судового рішення про задоволення таким позовних вимог можуть вирішуватись усі процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень.

Відповідач визнає, що за правовстановлюючими документами саме він є титульним власником гаражу № НОМЕР_1 , загальною площею 20,4 кв.м., розташованого у гаражно-будівному кооперативі «Дзержинка» на лівобережній частині м. Дніпродзержинська та легкового автомобіля марки SKODA OKTAVIA CLASSIC Легковий-комби-В д.н. НОМЕР_2 дата випуску 2004 рік, технічний паспорт НОМЕР_3 , зареєстрований 03.11.2011р. у Дніпродзержинському ВРЕР ДАЇ УМВС України в Дніпропетровській області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що п. 2 мирової угоди укладеної між сторонами в 2012 році, в частині переоформлення даного майна на ім`я позивача, не виконана з часу її складення і визнання судом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив застосувати строк позовної давності за вимогою про спонукання до виконання спірної мирової угоди.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулася до суду з позовом.

Пунктом 11 постанови пленуму Верховного суду України N 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» судам надані такі роз`яснення, суд встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За нормами статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі Відкритого акціонерного товариства Нафтова компанія Юкос проти Росії; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Згідно з приписами частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.261 Цивільного кодексу України (частини 1, 5) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом, а для визначення моменту виникнення права на позов важливим є також і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі №6-152цс14.

Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить правильність обчислення позовної давності і захист порушеного права.

Між тим, для визначення початку перебігу виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори. При цьому, правило ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічні правові позиції Верховного Суду України викладені у справах №6-2469цс16 від 16.11.2016 року; №6-832цс15 від 28.09.2016 року; №6-2165цс15 від 14.09.2016 року; №6-152цс14 від 29.10.2014 року; №6-1503цс16 від 21.12.2016 року; №6-3029цс16 від 8.06.2016 року.

Визначаючи дату, з якого слід рахувати початок сплину строку позовної давності, суд виходить з того, що укладена мирова угода містить посилання на її примусове виконання (п. 3 угоди), як спосіб захисту прав позивача при відмові відповідача її виконати добровільно. При цьому, мирова угода в частині переоформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок, сторонами виконана відразу після її укладення, про що вказують обидві сторони.

Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність обліку сплину строку позовної давності саме з часу набрання законної сили рішення суду про визнання судом укладеної мирової угоди та закриття судового провадження, тобто з 28.06.2012, так як саме з даного часу сторони частково виконали дану угоду, а отже позивач мала повну та достовірну обізнаність про факт і обставини порушення її прав через невиконання іншої частини мирової угоди, а отже мала можливість розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом через виникнення права пред`явити вимогу про виконання зобов`язання до відповідача шляхом подання відповідного позову.

Матеріали цієї справи свідчать, що трирічний строк для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав закінчився 29.06.2015.

Позовна заява ОСОБА_1 надіслана позивачем 30.08.2021 та надійшла до суду 03.09.2021(що підтверджується відбитком реєстраційного штампу суду на позовній заяві), тобто після спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_2 .

При цьому, заява про визнання поважними причин пропущення позовної давності для звернення з цим позовом позивачем суду не подавалася.

Підстав для переривання чи зупинення строків позовної давності, позивачем не зазначено.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди задоволенню не підлягають з підстави пропущення позивачем без поважних причин строку для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права, визначеного ст. 257 ЦК України, тобто загальної позовної давності.

Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України, згідно яких понесені стороною позивача судові витрати покладаються на позивача, якому відмовлено в позові.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.06.2022 о 9:00 год.

Суддя: В. О. Говоруха