ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1012/21

Провадження № 22-ц/4820/1046/22

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року, суддя Гладій Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 , з урахуванням змінених позовних вимог звернулася в суд з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі Страховик), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 07 травня 2020 року в м. Хмельницький по вул. С. Бандери, на перехресті з вул. В. Берегова зі сторони Проспекту Миру в напрямку до вул. Зарічанська сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у скоєнні якої визнано відповідача по справі, ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Сітроен» державний номерний знак НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП належний позивачу автомобіль «Нісан» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. На замовлення ОСОБА_1 складено звіт №1/2005 від 20.05.2020 року про оцінку транспортного засобу, згідно з яким розмір завданого ОСОБА_1 матеріального збитку становить 46987,49 грн., фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 53214,65 грн. Страховик здійснив страхову виплату в розмірі 37108,05 грн., від сплати решти матеріального збитку відмовився. Зважаючи, що розмір вказаного страхового відшкодування недостатній для повного відшкодування завданої їй внаслідок ДТП шкоди, позивач просила стягнути з ПАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь 16106,60 грн. майнової шкоди, 2500 грн. витрат по оплаті звіту про оцінку транспортного засобу, 2263,31 грн. пені, 462,08 грн. 3% річних, 1579,7 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року, а також стягнути з ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 2000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов частково суд вказав, що у звіті про оцінку автомобіля №1/2005 від 20 травня 2020 року не зазначено, що оцінювач ОСОБА_3 обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, не зазначена підстава проведення вказаного дослідження, зокрема, не вказано, що висновок підготовлено для подання до суду. Таким чином суд дійшов висновку про те, що вказаний звіт є неналежним і недопустимим доказом. Висновок експертного дослідження №4243 від 26 червня 2020 року, який було використано Страховиком при визначенні страхового відшкодування ОСОБА_1 суд прийняв до уваги та вважав, що Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі.

Стягуючи з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 грн. суд виходив із засад справедливості, добросовісності та розумності, прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням її майна, характер її немайнових втрат у вигляді стресу внаслідок ДТП, що потягло певну зміну усталеного способу і ритму життя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. На думку апелянта, суд дійшов хибного висновку щодо неналежності як доказу звіту про оцінку автомобіля №1/2005 від 20 травня 2020 року, судом не наведено мотивів відмови позову в частині стягнення шкоди у вигляді сплаченого позивачем ПДВ.

Справа розглянута без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Пперевіривши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 07 травня 2020 року о 09 год. 00 хв. в м. Хмельницькому по вул. С. Бандери, на перехресті з вул. В. Берегова зі сторони Проспекту Миру в напрямку до вул. Зарічанська, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Citroen Berlingo», державний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та пошкодив належний позивачці автомобіль «Nissan X-TRAIL», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Citroen Berlingo» застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування №АО/1581125. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну 100000 грн., франшиза складає 1000 грн.

Згідно зі звітом №1/2005 про оцінку від 20 травня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Nissan X-TRAIL» в результаті його пошкодження при ДТП складає 46987,49 грн., а вартість відновлювального ремонту 102438,93 грн.

Відповідно до страхового акту №29879/20 від 29 травня 2020 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 30424,32 грн. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі ремонтної калькуляції N29879, згідно з якою вартість відновлювального ремонту склала 64266,98 грн., а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 70%) саклала 31424,32 грн.

На підставі страхового акту №30756/20 від 24 липня 2020 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 6683,73 грн. Розрахунок страхового відшкодування проведено на підставі висновку експертизи №4243, згідно з якою вартість відновлювального ремонту склала 91166,50 грн., а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу у розмірі 70%) 38108,05 грн.

Загальна сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ОСОБА_1 з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. становить 37108,05 грн. Вказана сума була перерахована ОСОБА_1 згідно платіжних доручень №2790 від 29 травня 2020 року та №3316 від 24 липня 2020 року.

За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування» за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату в строк, встановлений договором.

Згідно з частиною першою статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, у статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до пункту 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відмовляючи в задоволення позову суд зауважив, що звіт про оцінку не містить відомостей про попередження оцінювача про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим він є неналежним та недопустимим доказом і не може бути взятий судом до уваги, що є необґрунтованим з огляду на наступне.

У правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 зазначено, що відповідно до статтею 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Згідно з частинами п`ятою, шостою вищезгаданої статті у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. У випадку якщо експерт не був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, його висновок не є належним та допустимим доказом.

Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема такі, в яких аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Однак, у справі №522/1029/18 суди визнали неналежним та недопустимим доказом висновок експерта, тоді як в цій справі предметом дослідження апеляційного суду були звіти про оцінку майна, складені й підписані оцінювачем, який безпосередньо проводив оцінку, і скріплені печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України від 12 липня 2001 року №2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон №2658-III).

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону №2658-III процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини першої статті 10 і частини першої статті 11 Закону №2658-III).

Статтею 32 Закону №2658-III передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону №2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження №12-18гс18).

В постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №711/650/13-ц (провадження №61-1186св17) вказано, що на експерта покладаються інші функції та його висновки не тотожні відповідним висновкам оцінювача, складеним в рамках проведення оцінки нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Об`єктивність і достовірність звітів і висновків оцінювача не визначається його попередженням про кримінальну відповідальність. Тоді всі звіти були б апріорі об`єктивними і достовірними на підставі лише попередження. Об`єктивність оцінки майна та здійснення її відповідно до вимог чинного законодавства як обов`язок оцінювача передбачені Законом №2658-III без будь-якої прив`язки до повідомлень його про відповідальність. Отже, відсутні підстави стверджувати про необ`єктивність оцінювача через те, що він не був повідомлений про відповідну відповідальність. Разом з тим, за змістом статей 12 і 33 Закону №2658-III звіт про оцінку майна не створює ніяких правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає і підтверджує зроблені оцінювачем висновки і його дії по реалізації свого завдання.

Таким чином, суд першої інстанції відхиляючи звіт про оцінку в якості доказу з посиланням на те, що оцінювач ОСОБА_3 не був попереджений про кримінальну відповідальність, дійшов помилкового висновку про його неналежність та недопустимість, не надавши йому належної правової оцінки, що також узгоджується з постановою Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 496/1069/18.

Разом з тим, провівши оцінку щодо належності та допустимості в якості доказів звітів про оцінку, складених на замовлення ОСОБА_1 та Страховика, апеляційний суд зазначає, що звіт, який було складено на замовлення ОСОБА_1 є належним та допустимим доказом з урахуванням вимог ЦПК України, оскільки огляд пошкодженого транспортного засобу проводився в присутності представника Страховика та за участі ОСОБА_2 , про що міститься відповідна відмітка в акті огляді, в той час як звіт складений на замовлення Страховика був складений без огляду транспортного засобу та за відсутності потерпілої сторони. При цьому слід зауважити, що представником Страховика не було зазначено жодного зауваження щодо проведення огляду та його результати спростовані не були.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.

Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19.

Таким чином, враховуючи, що згідно зі звітом №1/2005 про оцінку транспортного засобу Nissan X-Trail, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу з урахуванням ПДВ склало 46987,49 грн., саме цю суму страховик зобов`язаний був сплатити на користь страхувальника. Оскільки страховиком проведено страхову виплату страхувальнику в розмірі 37108,05 грн., тому сума несплаченого страхового відшкодування, в тому числі з урахуванням ПДВ, що підлягає стягненню зі страховика на користь страхувальника складатиме 9879,44 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з актом №РН-0001023 здачі прийняття робіт та платіжних доручень при сплаті вартості відновлювального ремонту ОСОБА_1 сплачено на користь ПП «Автоцентр «ЛИГА-ІІ» суму ПДВ в розмірі 8869,11 грн., яку вона просила стягнути з страховика колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказана сума ПДВ була нарахована на вартість деталей та комплектуючих до транспортного засобу Nissan X-Trail без урахування їх фізичного зносу і не може бути стягнута зі страховика, а з відповідною позовною вимогою до ОСОБА_2 ОСОБА_1 не зверталася.

Щодо вимог ОСОБА_1 про стягнення з Страховика вартості проведеного на її замовлення дослідження на предмет оцінки транспортного засобу колегія суддів зауважує, що згідно з п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час настання страхового випадку) протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи представник Страховика оглянув пошкоджений автомобіль 13.05.2020 року, тобто до спливу 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» інфляційного збільшення суми боргу, трьох відсотків річних, пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Страховик також несе відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України, згідно з якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі).

Таким чином, пеня, три проценти річних та інфляційні витрати є відповідальністю страховика за прострочення грошового зобов`язання.

Оскільки розрахунок штрафних санкцій позивачем проведено невірно, колегія суддів вважає за необхідне провести розрахунок невиконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2021 року до 31.10.2021 року самостійно.

Враховуючи, що облікова ставка НБУ за період з 10.09.2021 року по 21.10.2021 року 8,50%, з 23.07.2021 року по 09.09.2021 року 8,00% з 18.06.2021 року по 22.07.2021 року 7,50%, з 16.04.2021 року по 17.06.2021 року 7,50%, з 05.03.2021 року по 15.04.2021 року 6,50%, з 22.01.2021 року по 04.03.2021 року 6,00%, з 11.12.2020 року по 21.01.2021 року 6,00%, розрахунок пені за період з 01.01.2021 року до 31.10.2021 року наступний:

за період з 01.01.2021 року по 04.03.2021 року 204,62 грн.: (12% : 365 днів Х 63 дні : 100 Х 9879,44 грн.);

за період з 05.03.2021 року по 15.04.2021 року - 147,78 грн.: (13%:365 днів Х 42 дні:100 Х 9879,44 грн.);

за період з 16.04.2021 року по 22.07.2021 року 397,88 грн.: (15%:365 днів Х 98 дні:100 Х 9879,44 грн.);

за період з 23.07.2021 року по 09.09.2021 року 212,20 грн.: (16%:365 днів Х 49 дні:100 Х 9879,44 грн.);

за період з 10.09.2021 року по 31.10.2021 року - 239,27 грн.: (17%:365 днів Х 52 дні:100 Х 9879,44 грн.);

Таким чином, загальна сума пені склала 1201,75 грн.: (204,62+147,78+397,88 +212,20 +239,27).

Розмір процентів за кожен день несвоєчасної сплати на підставі ст. 625 ЦК України становить 0,0082% (3% річних / 365 днів). Таким чином, сума трьох процентів річних щодо прострочення 9879,44 грн. за період з 01.01.2021 року по 31.10.2021 року, що складає 304 дні, становитиме 246,27 грн.: (9879,44 грн.*0,0082%*304 дні/100). Розрахунок розміру інфляційних втрат з урахуванням індексів інфляції за період з січня 2021 року по жовтень 2021 року 108,49% (101,3 *101,0 *101,7 *100,7 *101,3 *100,2 *100,1 *99,8 *101,2 *100,9 ), становитиме 838,76 грн. (9879,44 грн.*8,49%/100).

Суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, невірно надав оцінку обставинам справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову відносно ПрАТ «СК «Євроінс Україна», у зв`язку з чим оскаржуване рішення в частині відмови в позові до Страховика підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачем за подання позову про стягнення зі Страховика суми страхового відшкодування та стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в суді першої інстанції сплачено 908 грн. судового збору, позов в межах вимог апеляційної скарги стосовно Страховика задоволено частково на 36,96%: (12166,22 грн./(32911,69 грн./100), на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 335,59 грн.: (908 грн.*36,96%/100). В суді апеляційної інстанції позивачем сплачено 1488,60 грн., відтак апелянту належить відшкодувати за рахунок Страховика 550,18 грн.: (1488,60 грн.*36,96%/100) судового збору в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 9879,44 грн. суми страхового відшкодування, 1201,75 грн. пені, 246,27 грн. трьох відсотків річних та 838,76 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 335,59 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 550,18 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова