ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 696/784/21
Провадження № 22-ц/821/725/22
Категорія: 305010500

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Любченко Т.М.

прокурора: Тищенко К.Ю.

учасники справи:

позивач: заступник Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави, в особі: Михайлівської сільської ради, ДП «Кам`янське лісове господарство»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданнів залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 березня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Ніколенко О.Є. в приміщенні Кам`янського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 17 березня 2022 року) у справі за позовом заступника Смілянської окружної прокуратури, в інтересах держави, в особі: Михайлівської сільської ради, ДП «Кам`янське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Чигиринське лісове господарство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев ,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

17 серпня 2021 року заступник керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі: Михайлівської сільської ради, ДП «Кам`янське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Чигиринське лісове господарство» звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , за попередньою змовою та у співучасті із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03 лютого 2016 року близько 10 год. 00 хв. в урочищі «Крутий Яр» на території Макіївського лісництва ДП «Кам`янського лісового господарства», квартал 72 виділ 16, що знаходиться в адміністративних межах с.Райгород Кам`янського району Черкаської області, не маючи передбаченого законом дозволу на вирубку дерев, умисно, незаконно, з корисливою метою, шляхом відокремлення дерева від кореня, здійснив порубку лісу в кількості п`ятдесят восьми дерев акації білої, чим заподіяв істотної шкоди державі в особі ДП «Кам`янське лісове господарство».

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року, що змінена ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, кримінальне провадження за обвинуваченням відповідачів у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України було закрито у зв`язку з декриміналізацією діяння, так як розмір істотної шкоди, спричинення якої є основною кваліфікуючою ознакою вчиненого діяння, було змінено, що призвело до часткової декриміналізації.

Цивільний позов прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишено без розгляду.

В позові зазначено, що невідшкодування відповідачами шкоди, завданої незаконною вирубкою дерев, порушує право держави на відшкодування завданої шкоди, тягне за собою недоотримання бюджетів місцевого, обласного та Державного рівнів коштів, що в свою чергу порушує інтереси Держави в частині фінансового та матеріального забезпечення, фінансування відповідних природоохоронних заходів.

У зв`язку з чим, з метою захисту інтересів держави в особі Михайлівської сільської ради та ДП «Кам`янське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Чигиринське лісове господарство», заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся до Кам`янського районного суду Черкаської області із відповідним позовом та просив постановити судове рішення, яким стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь держави в особі Михайлівської сільської ради шкоду, завдану незаконною порубкою дерев в сумі 172 847,00 грн., зарахувавши кошти до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 березня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів завдання відповідачами матеріальних збитків та їх конкретного розміру.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 15 квітня 2022 року, заступник керівника Черкаської обласної прокуратури, вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, при невідповідності висновків суду обставинам даної справи, просив апеляційний суд скасувати рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 березня 2022 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не надано належної уваги доказам, наданих під час розгляду справи і зібраних під час розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджують вину останніх у здійсненні незаконної вирубки лісу, зокрема, протоколи допиту свідків, протоколу огляду місця події, висновок експерта, тощо.

В зв`язку з наведеним, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вини відповідачів в здійснення незаконної вирубки дерев та відсутності належного розрахунку завданих збитків є необґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 24 травня 2022 року, представник ОСОБА_1 адвокат Горобець С.О., посилаючись на те, що доводи, наведені заступником керівника Черкаської обласної прокуратури в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, суперечать наявним по справі доказам, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалене Кам`янським районним судом Черкаської області рішення від 17 березня 2022 року залишити без змін

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, з ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року по справі №696/707/16-к клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ними діяння - було задоволено та закрито кримінальне провадження №0000079 від 03 лютого 2016 року на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.

Цивільний позов прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури, пред`явлений до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду (том 1, а.с. 19-21).

Відповідно до ухвали Черкаського апеляційного суду від 03 березня 2021 року по справі №696/707/16-к, апеляційну скаргу заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури Лута І.В. було задоволено; ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 змінено через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме виключено з мотивувальної частини ухвали посилання суду на те, що закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у зв`язку з декриміналізацією діяння є реабілітуючою обставиною і не тягне для них будь-яких негативних наслідків, в решті ухвалу залишено без змін (том 1, а.с. 16-18).

Так, з відомості обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту від 03 лютого 2016 року, вбачається, що діями відповідачів було заподіяно шкоди на суму 172847, 38 грн., кількість дерев - 58 (том 1, а.с. 23).

Згідно протоколу огляду місця події від 03 лютого 2016 року та фототаблиці до нього вбачається, що на околиці с.Райгород Кам`янського району на відстані близько 1 км у південному напрямку знаходиться урочище «Крутий Яр», у якому виявлено відсутність 13 дерев акації, на відстані близько 30 м. ще 11 дерев акації, а ліворуч на відстані близько 25 м. ще 34 дерев акації. На місці виявлено автомобіль «ГАЗ-66» д.н.з. НОМЕР_1 , на кузові якого знаходилися дрова акації, в кількості близько 2,5 м3. Та на відстані близько 1 м. від автомобіля було виявлено колоди дров близько 3 м3. Поблизу автомобіля знаходились ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 . На снігу поблизу автомобіля знаходилися дві бензопили (а.с. 24-34). З місця події вилучено автомобіль «Газ-66», дві бензопили марки «STIHL MS 361» «STIHL MS 180», деревину в кількості 5.5 м3.( том 1, а.с. 24-25)

В матеріалах справи наявний акт заміру пеньків Акації білої в кв. 72 вид. 16 Макіївського лісництва ДП «Кам`янське лісове господарство» від 03 лютого 2016 року, відповідно у якому містяться заміри пеньків зрізаних 58 дерев акації білої (том 1, а.с. 35).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Черкаської обласної прокуратури не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Звертаючись до суду із позовом, заступник Смілянської окружної прокуратури мотивував свої позовні вимоги тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яке полягає в незаконній вирубці дерев, державі завдано матеріальних збитків, які підлягають відшкодуванню винними особами.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведення позивачем факту спричинення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 шкоди внаслідок порубки дерев, а також розміру такої шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 105 Лісового кодексу України особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, несуть встановлену законом відповідальність.

Порушення лісового законодавства відповідно до статті 105 Лісового кодексу України тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Згідно приписів ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, згідно зі ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди встановлено ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вину завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідно до ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2020 року у справі № 696/707/16-к, що змінена ухвалою Черкаського апеляційного суду від 03 березня 2021 року, кримінальне провадження за № 0000079 від 03 лютого 2016 року відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ККУ, закрито на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із декриміналізацією діяння, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» «2531-УІІІ від 6 вересня 2018 року, який набрав чинності 01 січня 2019 року», розмір істотної шкоди, спричинення якої є основною кваліфікуючою ознакою вчиненого діяння, було змінено, що призвело до часткової декриміналізації.

Цивільний позов прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів звертає увагу, що хоча,декриміналізація діяння не є реабілітуючою підставою закриття кримінального провадження та не виправдовує особу, яка вчинила діяння, яке визнавалось злочином на момент його вчинення, в ході розгляду даної справи відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було з`ясовано ступінь винуватості кожного із них та які саме протиправні дії вчинив кожен із обвинувачених.

Також матеріали справи не містять відомостей про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Крім того, із протоколу огляду місця події та з показань допитаних свідків вбачається, що спиляних дров, які безпосередньо знаходилися на місці вирубки лісу було близько 5,5 кубів, в той же час у позовній заяві зазначено, що відповідачами завдано шкоди державі внаслідок порубки дерев у кількості 58 шт. Належними та допустимими доказами те, що відповідачами було спиляно саме 58 дерев позивачем не доведено, в той час як протоколом огляду місця події було встановлена орієнтовна кількість деревини, вилученої на місці події у виді 5,5 м кубічних.

Вилучені на місці події дрова, не були оглянуті та їх точна кількість не була зафіксована належним чином, із чого не вбачається можливим встановити реальну шкоду, завдану діями відповідачів.

З висновку експертизи на підтвердження вини відповідачів у скоєному вбачається, що зрізи, надані для проведення експертизи, могли бути зроблені як вилученими бензопилами так і іншими пилками, які мають подібні розміри та параметри робочої частини. (том 1, а.с. 56-64).

Також суд першої інстанції правильно зазначив в рішенні, що доказування не може грунтуватися на припущеннях, в той час коли позивачем не було надано на адресу суду належних доказів, які б із достовірністю підтверджували конкретний розмір завданої діями відповідачів матеріальної шкоди і з чого саме виходив позивач, визначаючи розмір такої шкоди в сумі 172 847, 38 грн.

В порушення вимог ст. 81 ЦПК України, зі сторони прокуратури не надано будь-яких доказів того, що відповідачами було завдано державі матеріальних збитків у сумі 172 847 грн., при цьому, стороною позивача клопотань про проведення експертизи для визначення дійсного розміру шкоди заявлено не було, незважаючи на відзив та заперечення відповідачів щодо визначеної в позові суми.

Таким чином, вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку наданим позивачем доказам, врахувавши наведені норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із ненаданням позивачем належних та допустимих доказів на його підтвердження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 17 березня 2022 року у справі за позовом заступника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі: Михайлівської сільської ради, ДП «Кам`янське лісове господарство», правонаступником якого є ДП «Чигиринське лісове господарство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

(повний текст постанови суду складено 23 червня 2022 року)