Справа № 493/1630/21
Провадження № 2/493/147/22
14 червня 2022 року м.Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області у складі
головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.
за участю секретаря ЖУКОВСЬКОЇ О.І.
представник позивача АДВОКАТА БУЗОВСЬКОГО О.І.
представник відповідача АДВОКАТА ЛІПЕЦЬКОЇ В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно,
06.12.2021 ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно (а.с.1-3).
Ухвалою судді від 10.12.2021 провадження у справі відкрите, постановлено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.19-20).
19.01.2022 надійшов відзив на позовну заяву (а.с.37-39).
01.02.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.61-62).
11.05.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності (а.с.116-120).
24.05.2022 від представника позивача надійшла заява, в якій викладені заперечення проти клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.123-124).
Ухвалою суду від 24.05.2022 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. (а.с.128).
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та пояснили, що батькові позивача - ОСОБА_4 належав житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На час відкриття спадщини позивач був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем, із заявою до нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, отже прийняв спадщину. До теперішнього часу він із сім`єю проживає в цьому будинку.
Однак у 2021 році його мати ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання його та членів його сім`ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, додавши до позовної заяви копію рішення Балтського районного суду Одеської області від 21.09.2006 у справі №2-1231/2006 р. про визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , раніше належний ОСОБА_4 , на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 . При цьому в тексті рішення було зазначено, що ОСОБА_3 є єдиною спадкоємицею за законом до майна померлого ОСОБА_4 .
Після цього представник позивача звернувся з відповідним запитом до суду, на який була отримана відповідь про те, що Балтським районним судом таке рішення не ухвалювалося.
Враховуючи, що підставою для реєстрації права власності відповідачки на нерухоме майно стало рішення, яке судом не ухвалювалося, а також порушене право позивача на спадщину, про що він дізнався у 2021 році, просять скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на будинок та припинити її право власності на нього.
Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що на час відкриття спадщини позивач не проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Піщанської сільської ради Балтського району, із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, отже спадщину не прийняв.
Натомість відповідачка на час смерті проживала разом із спадкодавцем, отже прийняла спадщину.
Підставою для реєстрації її права власності на будинок стало рішення Балтського районного суду від 21.09.2006, тому органом реєстрації воно правомірно зареєстроване, а той факт, що таке рішення судом не ухвалювалося, на її думку, не може бути підставою для скасування реєстрації права власності з огляду на практику Європейського Суду з прав людини, згідно якої рішення суду, яке вступило в закону силу, не може бути поставлено під сумнів, жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Крім того з моменту державної реєстрації права власності відповідача на нерухоме майно минуло понад 15 років, позивачу було відомо про те, що за відповідачем було визнане право власності на будинок, так як він у вересні 2006 року подавав заяву до суду про відмову від спадщини, яка була посвідчена Піщанською сільською радою, позивач не довів той факт, що він не знав та не міг знати про порушення його права, отже просить відмовити в позові, застосувавши строки позовної давності.
Суд, заслухавши доводи сторін, пояснення свідків, оцінивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_1 , виданого Піщанською сільською радою Балтського району Одеської області 05.12.2005 (а.с.78 - зворот).
Після його смерті його дружина - ОСОБА_3 звернулася до Кодимської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини всього належного ОСОБА_4 майна, в якій зазначила, що крім неї інших спадкоємців за законом немає (а.с.78).
Кодимською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №755/2006. 12.07.2006 нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_3 на автомашину та мотоцикл (а.с.90 зворот), а 02.08.2006 на грошові вклади (а.с.91).
Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалося, також нотаріусом не відмовлялося ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Крім того в спадковій справі взагалі відсутні будь-які відомості щодо наявності спадкового майна у вигляді житлового будинку.
Однак 17.10.2006 Балтським БТІ здійснена державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за ОСОБА_3 на підставі рішення Балтського районного суду від 21.09.2006 у справі №2-1231 (а.с.5-6,7).
Як зазначено в тексті рішення судом розглянута справа за позовом ОСОБА_3 до Балтської податкової інспекції про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, за ОСОБА_3 визнане право власності на вказаний будинок, який раніше належав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, але не знала про необхідність звернутися до нотаріуса про прийняття спадщини, тому не отримала свідоцтва про право на спадщину. (а.с.5-7).
З повідомлення Балтського районного суду від 18.11.2021 за №01-28/2021 вбачається, що в Балтському районному суді справи за позовом ОСОБА_3 до Балтської податкової інспекції про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями не існує, у справі 2-1232/2006 р. значаться інші сторони. (а.с.10).
Згідно ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст..19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в ред., чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.
Враховуючи, що державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями була здійснена на підставі рішення суду, яке судом не ухвалювалося, така реєстрація здійснена без належних підстав, визначених ст..19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в ред., чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Суд знаходить безпідставним в даному випадку посилання представника відповідача на практику Європейського Суду з прав людини, згідно якої рішення суду, яке вступило в закону силу, не може бути поставлено під сумнів, жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення, оскільки вказана практика ЄСПЛ стосується судових рішень, які ухвалені судом та вступили в закону силу. В даному випадку рішення судом не ухвалювалося взагалі, отже воно не може вступити в законну силу, бути остаточним і обов`язковим.
Не дивлячись на те, що відповідач повідомила нотаріусу про відсутність інших спадкоємців до майна померлого ОСОБА_4 , ця обставина не відповідає дійсності, так як згідно інформації відділу РАЦС у відповідності до актового запису про народження ОСОБА_2 його батьком є ОСОБА_4 (а.с.11). Отже позивач в силу ст..1261 ЦК України також є спадкоємцем першої черги за законом до майна ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Як вбачається з довідки Піщанської сільської ради Подільського району Одеської області №858 від 12.10.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 з 24.10.1988 року до теперішнього часу (а.с.9).
Розпорядженням сільського голови с.Піщана Балтського району Одеської області від 01 березня 2016 року в с.Піщана вулиця Леніна перейменована на вулицю Центральну (а.с.12).
Згідно довідки Піщанської сільської ради №14 від 11.01.2022 за №14 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований у житловому будинку по АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї, згідно записів у погосподарській книзі, входила дружина ОСОБА_5 (а.с.42).
Як вбачається з довідки Піщанської сільської ради №13 від 11.01.2022 року ОСОБА_2 станом на 03.12.2005 року був зареєстрований в АДРЕСА_2 згідно запису в по господарській книзі. (а.с.45).
Разом з тим згідно довідки Піщанської сільської ради №Д-193 від 11.01.2022 ОСОБА_2 з 24.10.1988 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , з реєстрації не знімався (а.с.115).
З довідки №1 від 20.01.2022 КЗ «Піщанська спеціальна школа Одеської обласної ради» вбачається, що ОСОБА_2 працював у цьому закладі з 01.09.2004 до 2006 року, згідно особової картки його фактичним місцем проживання зазначена АДРЕСА_1 (а.с.63).
В довідці №22 від 20.01.2022, виданій Піщанським закладом загальної середньої освіти, зазначено, що діти ОСОБА_2 : ОСОБА_6 , 1990 р.н., ОСОБА_7 1992 р.н., з 2004 року навчалися в Піщанській ЗОШ І-ІІІ ступенів до закінчення навчального закладу та проживали за адресою АДРЕСА_1 (а.с.64).
Позивач в судовому засіданні пояснив, що він постійно проживав в АДРЕСА_1 з 1988 року, але також він придбав будинок по АДРЕСА_2 з метою обробітку присадибної ділянки і приблизно 2 роки у 90-х роках (точного періоду він не пам`ятає) проживав у цьому будинку, а потім знову повернувся на АДРЕСА_1 , де проживав разом зі своїми батьками та своєю сім`єю як на час смерті батька ОСОБА_4 , так і продовжує проживати до теперішнього часу.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , яка є адміністратором відділу ЦНАП Піщанської сільської ради, пояснила, що дійсно згідно облікових даних сільської ради ОСОБА_2 з 24.10.1988 року до теперішнього часу зареєстрований по АДРЕСА_1 , де постійно проживає разом із сім`єю. Також їй відомо, що в його власності є інший будинок в с.Піщана, в якому він проживав деякий час, але в який саме період це було, вона не пам`ятає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що відомості, зазначені в довідці Піщанської сільської ради №13 від 11.01.2022 року про те, що ОСОБА_2 станом на 03.12.2005 року був зареєстрований в АДРЕСА_2 , є помилковими. Вона видала таку довідку на підставі записів у погосподарських книгах без перевірки зареєстрованого місця проживання позивача. Відомості погосподарських книг не фіксують місце реєстрації осіб, і складаються посадовими особами сільської ради без будь-яких письмових підстав (заяв, довідок тощо) на підставі усних повідомлень осіб про місце проживання або навіть самостійно працівниками сільської ради, які можуть почути в селі від інших осіб відомості про зміну місця проживання. Це робиться з метою упорядкування обліку для сплати земельного податку, такі дані оновлюються 1 раз на 5 років. На підставі яких відомостей в погосподарських книгах було вказано, що позивач в період з 2001 до 2005 року проживав по АДРЕСА_2 , їй не відомо, так як на той період часу вона не працювала в сільській раді. Разом з тим їй відомо, що позивач проживає по АДРЕСА_1 разом зі своїми батьками, деякий час він дійсно проживав окремо, але який це саме був період, не пам`ятає, тому не може стверджувати, чи проживав ОСОБА_2 разом зі своїм батьком ОСОБА_4 на час смерті останнього.
Таким чином сукупність вказаних доказів підтверджує ту обставину, що позивач на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом зі спадкодавцем, та дає суду підстави для критичної оцінки відомостей, зазначених у погосподарській книзі, про його проживання на той час за іншою адресою, так як вони спростовуються іншими вищевказаними доказами.
Посилання представника відповідача на ту обставину, що Піщанською сільською радою 12.09.2006 року посвідчувалася заява ОСОБА_2 до суду про відмову від прийняття спадщини, не є доказом такої відмови, так як в силу ст.1273 ЦК України (в ред., чинній станом на 2006 рік) спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.
Оскільки спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , то строк для подачі заяви про відмову від прийняття спадщини закінчився 03.06.2006 року. Крім того, як вбачається з оглянутої в судовому засіданні Книги реєстрації нотаріальних дій, 12.09.2006 була посвідчена справжність підпису на заяві в райсуд про відмову від прийняття спадщини. Отже до нотаріальної контори у встановлений законом строк ОСОБА_2 заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав.
Крім того, позивач заперечує той факт, що він подавав заяву про відмову від прийняття спадщини, суд позбавлений можливості перевірити зміст заяви, на яку посилається представник відповідача, так як ця заява суду сторонами не подавалася, зі слів свідка ОСОБА_9 встановлено, що в сільській раді така заява (її копія) не зберігається.
Також суду не надано доказів того, у якій справі до суду подавалася така заява, чи дійсно предметом спору була спадщина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, раніше належними ОСОБА_4 , за ОСОБА_3 проведена без належних підстав, так як судове рішення, на підставі якого вона здійснена, судом не ухвалювалося, відповідно право власності за ОСОБА_3 не визнавалося, отже порушені права позивача ОСОБА_2 .
Разом з тим державна реєстрація права власності на житловий будинок за відповідачем здійснена 17.10.2006 року, позивач звернувся з позовом до суду тільки 06.12.2021 року, представником відповідача під час розгляду справи заявлене клопотання про застосування строків позовної давності.
Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст..257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч.1 ст.261 ЦК України).
Позивач стверджує, що про порушення свого права він дізнався у 2021 році, коли ОСОБА_3 подала до суду позов про визнання його та членів його сім`ї такими, що втратили право користування житлом. До того часу про порушення свого права йому не було відомо, так як він постійно проживає в будинку, що раніше належав його батькові, вважаючи, що прийняв спадщину.
Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачеві було відомо або могло бути відомо про той факт, що відповідач як єдиний спадкоємець, що прийняв спадщину, оформила своє право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, оскільки він подавав заяву до суду про відмову від прийняття спадщини, сам із заявою про прийняття спадщини не звертався до нотаріуса, а також, що позивачем визнано той факт, що він допомагав своїй матері в оформленні документів на будинок, є неспроможними з огляду на таке.
Як зазначалося вище, позивач на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем,отже в силу ст.1268 ЦК України прийняття таким спадкоємцем спадщини не залежить від того, подав він відповідну заяву нотаріусу чи ні. Крім того, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, законом не встановлений строк, у який спадкоємець повинен отримати свідоцтво про право на спадщину.
В судовому засіданні позивач дійсно пояснив, що після смерті батька з`ясувалося, що документів на будинок не було, тому він разом зі своєю матір`ю займалися оформленням таких документів, однак при цьому йому не було відомо про те, що мати оформить право власності на будинок тільки на себе. Він від прийняття спадщини не відмовлявся, таких заяв ні нотаріусу, ні до суду не подавав.
Також суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що подаючи заяву до суду у вересні 2006 року, позивач знав, що його мати оформляє право власності на спадкове майно за собою, оскільки, як було зазначено вище, позивач заперечує факт подання заяви саме про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , в спадковій справі така заява відсутня, суду така заява (чи її копія) в якості доказу не подавалася.
Отже враховуючи, що позивач з часу відкриття спадщини і до теперішнього часу проживає в спірному будинку, будь-яких доказів того, що йому було відомо про порушення його права до звернення відповідача до суду з позовом до позивача про визнання його таким, що втратив право користування житлом, у 2021 році, а також, що позивачу могло бути відомо про таке порушення раніше, суду не надано, суд погоджується з твердженням позивача про те, що про порушення його права він дізнався у 2021 році, отже згідно ст..261 ЦК України позов поданий в межах строку позовної давності.
Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
При цьому суд звертає увагу, що скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно не позбавляє права відповідача ОСОБА_3 отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно у встановленому законом порядку та здійснити державну реєстрацію речового права.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що при подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1004,98 грн (а.с.14), на його користь з відповідача підлягає стягненню ця сума.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 210, 256, 261, 267, 328, 346 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації та припинення права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Скасувати державну реєстрацію та припинити право власності на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями (реєстраційний номер майна 16403880), розташований за адресою: АДРЕСА_1 (колишня адреса згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно: АДРЕСА_1 ), зареєстроване за ОСОБА_3 на підставі рішення Балтського районного суду Одеської області від 21.09.2006 року, справа №2-1231.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 1004,98 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 24.06.2022 року.

СУДДЯ