ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, що викликані особливими обставинами, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, що викликані особливими обставинами.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 березня 2003 року, який було розірвано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року, від якого мають двох дітей малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. За рішенням суду з відповідача стягувались аліменти на дітей. Вона звернулась до відповідача щодо відшкодування витрат з обстеження, лікування, оздоровлення, освіти та розвитку здібностей дітей, їх додаткового навчання, та сплати послуг харчування сина, але отримала відмову.

З врахуванням того, що батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дітей просила суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування, навчання, оздоровлення та розвиток дітей, які вона понесла з вересня 2019 року по листопада 2020 року на загальну суму 40 030, 15 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пов`язані з їх лікуванням, навчанням, оздоровленням та розвитком, у загальному розмірі 40 030, 15 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.140-145).

Не погодившись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду змінити та зменшити розмір додаткових витрат на утримання дітей з 40 030, 15 грн до 5 794 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того з ким проживає дитина, а вказаним рішенням стягнуті грошові кошти у загальному розмірі 40 030, 15 грн, виключно з нього. Вказував на недоведеність заявлених позовних вимог оскільки не всі понесені позивачкою витрати можна віднести до додаткових витрат на дітей (а.с.169-172).

25 квітня 2022 року позивач надала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.199-208).

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення скасувати та ухвалити нове, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 08 березня 2003 року перебували у шлюбі.

Від вказаного шлюбу мають двох дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2017 року, що набрало законної сили 07 березня 2017 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Позивач як у позовній заяві, так і у запереченнях на відзив на позов, поданий відповідачем, стверджує про отримання від відповідача аліментів на утримання кожного з дітей по 1 400 - 1 450 грн, що встановлено рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2020 року, що відповідачем не спростовано.

Обставини окремого проживання відповідача від дітей визнані ним у відзиві на позовну заяву та узгоджуються з наявними у справі доказами.

Судом першої інстанції встановлено, що малолітній ОСОБА_7 народився недоношеним у 35 неділь вагітності, перебуває на Д обліку у лікаря ЛОР з діагнозом: хронічний тонзіліт гіпертрофія лімфолин ІІІ ступеню, аденондит; у лікаря кардіолога з діагнозом: загрожуваний по ревматизму (АСЛО-880), у лікаря логопеда з діагнозом: Дизартрія; у лікаря невролога з діагнозом: невротичні реакції, змішана дезартрія; у лікаря пульманолога з діагнозом: ЧДБ, рецидивний бронхіт; у хірурга з діагнозом: лівостороння пахова грижа; також у 2015 році проходив стаціонарне лікування з діагнозом: внегоспитальна правостороння сигменторна пневмонія, ОРВІ, гострий обструктивний бронхіт ІІ ступеню, гострий ринофарингіт, що підтверджується довідкою КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №2 ДМР» від 22 серпня 2019 року (а.с.83-84).

У зв`язку із рядом хронічних захворювань потребує постійного догляду лікарями, обстеження, проходження відповідного та своєчасного лікування і оздоровлення, на що позивачем витрачено загалом 6 710, 80 грн та підтверджується наданими копіями направлень та чеків.

Зважаючи на ряд хронічних захворювань сина ОСОБА_8 та страждання сина хворою носоглоткою, позивач витратила власні кошти на придбання квитків та оплати місця проживання разом із сином в період з 20 серпня по 27 серпня 2020 року у АДРЕСА_1 , що є необхідним оздоровленням дитини, який має хронічні захворювання.

Разом з цим ОСОБА_9 за рахунок його матері ОСОБА_2 проведено щеплення проти поліомієліту, дифтерії, коклюшу, правця та кору, що підтверджується картою профілактичних щеплень та копіями чеків про оплату їх придбання на суму 1 708, 25 грн.

Також позивач здійснювала оплату за харчування сина ОСОБА_8 у яслах-садку №208, що підтверджується дублікатами квитанцій на загальну суму 2 073, 30 грн, який також проявив особливі здібності у вивченні французької мови, яку вивчає у КЗО ССЗШ №126 у 1-Б класі, та придбання підручників, для чого була наявна потреба у додаткових витратах позивача у сумі 180 грн, які нею сплачені.

Довідкою №3 від 11 листопада 2020 року підтверджується відвідування занять ОСОБА_7 у студії Ярко з вересня 2019 року по листопад 2020 року (включно), де ОСОБА_8 отримує додаткові послуги у сфері освіти з англійської мови, та вартість отриманих послуг склала загалом 6 140 грн.

Також неповнолітня ОСОБА_4 потребувала обстеження у лікаря-гінеколога ОСОБА_10 з підозрою на діагноз: дисплазія шейки матки, та лікарем 16 жіночої консультації надано направлення на аналізи з переліком необхідних обстежень 4040 за пакетом №129 (Цервікальний скринінг) (ПАП тест + ВП4), що підтверджується довідкою від 16 січня 2019 року №02, оплата чого разом з призначенням лікаря відповідного лікування склала 2 331, 80 грн.

При цьому донька ОСОБА_11 відвідувала в період з вересня 2019 року по лютий 2020 року включно репетиторський центр Алгоритм, де отримувала додаткові послуги у сфері освіти з англійської мови та математики, що було необхідно для вступу до ВНЗ та склало загалом суму 3 972 грн, яка оплачена позивачем власними коштами, а з 08 вересня 2020 року ОСОБА_11 навчається в Університеті митної справи та фінансів, де вартість навчання за весь час становить 56 000 грн, що підтверджується договором №1064 від 08 вересня 2020 року, однак позивачем сплачено власними коштами 7 000 грн, що підтверджується квитанцією №1/1 5 від 11 вересня 2020 року.

Враховуючи потяг обох дітей до набуття знань, позивачем придбано комплектувальні частини до домашнього комп`ютера на суму 9 914 грн, що підтверджується товарними чеками від 07 вересня 2020 року та 08 вересня 2020 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач довела належними та допустимими доказами факт понесення додаткових витрат на дітей, а відповідач, окрім аліментних зобов`язань, які він виконує, більше нічим не бере участь у допомозі дітям у розвитку їх здобутків у вивчанні іноземних мов, прийманням участі у лікуванні, оздоровленні дітей додатковими коштами.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновком суду у повній мірі, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей у рівних частках.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.п.18,19 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Колегія суддів, наголошує на тому, що аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо.

До особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Позивачем до позову надано платіжні доручення та квитанції з яких вбачається факт понесення нею витрат на встановлення діагнозу сину, його лікування та оздоровлення, на щеплення сина проти поліомієліту, дифтерії, коклюшу, правця та кору, на підручники та харчування у садку. Також докази понесення витрат на вивчення англійської мови.

Колегія суддів звертає увагу, що не всі понесені позивачем витрати можна віднести до додаткових витрат на утримання дітей викликаних особливими обставинами.

Так в матеріалах справи містяться докази які підтверджують наявність у ОСОБА_3 ряду хронічних захворювань, встановлений діагноз та відповідні рекомендації лікарів, саме за період з вересня 2019 року по листопад 2020 року та докази понесення витрат на встановлення діагнозу сину, його лікування та оздоровлення на загальну суму 6 710, 80 грн (а.с.9-19), саме тому з відповідача слід стягнути половину від вказаної суми, а саме 3 355,40 грн, оскільки, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей у рівних частках.

В матеріалах справи наявні докази стосовно того, що ОСОБА_7 отримує додаткові послуги у сфері освіти з англійської мови у студії Ярко, саме для розвитку особливих здібностей дитини. З вересня 2019 року по листопад 2020 року вартість отриманих ним послуг склала 6 140 грн, вказані витрати є додатковими витратами та з відповідача слід стягнути їх половину, а саме 3 070 грн.

Витрати на профілактичні щеплення ОСОБА_3 , не є такими які викликані особливими обставинами або хворобою, тому вказані витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дитину.

Позивачем витрачені кошти на обстеження доньки ОСОБА_4 , втім за відсутності доказів наявності у неї хронічних захворювань та відповідних медичних документів, вказані витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат .

Позивач вказувала, що оплатила додаткові послуги для доньки у сфері освіти з англійської мови та математики, що було необхідно для вступу до вищого навчального закладу та сплатила за перший семестр навчання в університеті.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Також позивач зазначає, що нею було придбано комплектувальні частини до домашнього комп`ютера, що також не може бути віднесено до додаткових витрат, оскільки відсутні докази того, що придбання вказаних комплектувальних частин викликано особливими обставинами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, однак, судом не було враховано вищевказані обставини та не надано належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд дійшов до хибних висновків.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, судова колегія приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у загальному розмірі 6 425, 40 грн. та відмовити у задоволенні іншої частини позову.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, що викликані особливими обставинами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у загальному розмірі 6 425, 40 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров