Справа № 283/414/22
провадження №2/283/249/2022
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судового засідання Селіною А.І., розглянувши в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: комунальний заклад «Дібрівська гімназія» Малинської міської ради

про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

09.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/2919/21 від 24 січня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано дії директора незаконними та скасовано наказ Дубрівської гімназії Малинської міської ради Житомирської області №34 від 05.11.2021 про відсторонення від роботи з посади вчителя англійської мови на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати.

Позивач зазначає, що за час роботи в гімназії, вона зарекомендувала себе з позитивної сторони. Володіє методикою викладання фахового предмету, враховує у навчально-виховній роботі індивідуальні та психофізіологічні особливості дітей різного шкільного віку, володіє основами педагогіки і психології, формами і методами навчання і виховання.

Однак, через зухвале та упереджене ставлення до неї зі сторони директора гімназії Г.Б.Самородової та відповідача, ОСОБА_1 вимушена докладати зусилля, нерви та витрачати кошти для врегулювання трудового спору в судовому порядку.

Зухвалість полягає в тому, що ОСОБА_2 та управлінням освіти було проігноровано, що наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 №2153 набрав чинності 08.11.2021, однак позивача свідомо відсторонено від роботи до набрання ним чинності.

Протягом усього часу відсторонення від роботи порушено нормальні життєві зв`язки ОСОБА_1 , так як вона була позбавлена єдиного заробітку. Директором застосовувалися відносно позивача погрози, психічне насилля. Майже три місяці позивач знаходилася під приниженням. Погіршилися стосунки з оточуючими людьми, так як тривалий час вона вимушена була доводити свою невинуватість. Все це призвело до виникнення психологічної травми, яка стала причинної життєвої кризи. Вказані події викликали глибокі та тривалі фізичні та моральні страждання, створили перешкоди у всіх сферах життєдіяльності.

ОСОБА_1 оцінює розмір завданої їй моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Вимогами позовної заяви просить суд стягнути на її користь з Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради моральну шкоду в розмірі 50000 грн., понесені судові витрати в розмірі 992,40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн.

Відповідно до відзиву за підписом начальника управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Коробейника В. позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. В даному випадку роботодавцем позивача виступає КЗ «Дібрівська гімназія» Малинської міської ради, який являється окремою юридичною особою.

Моральна шкода відшкодовується особою яка її завдала за наявності її вини, незалежно від наявності вини відшкодовується шкода у випадках, передбачених ч.2 ст.1176 ЦК України. Не можливо встановити якими саме діями та за яких обставин відповідачем було заподіяно позивачеві моральну шкоду.

Вимогами відзиву просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Явка сторін по справі:

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимог. Зазначила, що через протиправну поведінку відповідача була позбавлена єдиного заробітку та вимушена в суді доводити свою правоту. Тривалий стрес у зв`язку з порушенням її прав призвів до погіршення її стану здоров`я.

Представник відповідача Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Заровна В.В., яка діє на підставі довіреності від 16.05.2022 заперечила відносно позову в повному обсязі та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що управління освіти, освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання не є роботодавцем позивача, а тому позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: директор комунального закладу «Дібрівська гімназія» Малинської міської ради Самородова Г.Б. відносно позову заперечила. Пояснила, що в даному випадку, нею як керівником закладу освіти виконано всі вимоги законодавства. Просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 01.09.2017 призначена на посаду вчителя англійської мови у Дубрівську ЗОШ І-ІІ ступенів (а.с.10).

05.11.2021 року наказом директора Дубрівської ЗОШ І-ІІ ступенів №34, ОСОБА_1 , відсторонено від роботи з 05.11.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати (а.с.11).

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/2919/21 від 24 січня 2022 року дії директора Дубрівської ЗОШ І-ІІ ступенів визнано незаконними та скасовано наказ № 34 від 05.11.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 від посади вчителя англійської мови на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати (а.с. 7-9).

Погіршення стану здоров`я позивача підтверджено консультаційним висновком від 11.11.2021, згідно якого зазначено діагноз ОСОБА_1 , а саме: стан після вродженої відкритої артеріальної протоки (а.с.12).

Мотиви та застосовані норми права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог законодавства.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. . Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Так, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, зокрема поновлення на роботі, так і механізмом компенсації за моральну шкоду як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно трудової книжки НОМЕР_1 запис про призначення на посаду вчителя англійської мови у Дубрівську ЗОШ І-ІІ ст. здійснено на підставі наказу №89 по відділу освіти Малинської РДА від 31.08.2017

Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області відповідно до ст.25 Закону України «Про освіту», як засновник закладу освіти, затверджує кошторис та приймає фінансовий звіт закладу освіти у випадках та порядку, визначених законодавством; здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю закладу освіти.

Таким чином, позов пред`явлено до належного відповідача, твердження представника в цій частині безпідставні.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області по справі №283/2919/21 від 24 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дубрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Малинської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про визнання незаконними дій директора школи, скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час відсторонення від роботи задоволено частково. Визнано дії директора незаконними та скасувано наказ директора Дубрівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Малинської міської ради Житомирської області № 34 від 05.11.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 від посади вчителя англійської мови на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

У вказаному рішенні суду зазначено, що відсторонення позивача від роботи є втручанням у її право на працю та право заробляти працею на життя шляхом його обмеження, що не ґрунтується на законі.

Таким чином, в силу ст.23 ЦК України ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3, 9 своєї Постанови №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Заявлений розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн. є неспівмірним до обсягу моральних страждань, спричинених позивачу.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд враховує характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що на відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню 500 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ст.137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові по справі № 466/9758/16-ц від 09 червня 2020 року в підтвердження про надання правової допомоги необхідно подати детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Всупереч вище викладеного, позивачем не надано детального опису правових послуг, які їй було надано та порядок обчислення вартості таких послуг, а тому вимога щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 3,4,81,141, 273,354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: комунальний заклад «Дібрівська гімназія» Малинської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Управління освіти, молоді, спорту та національно-патріотичного виховання виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її трудових прав в розмірі 500 грн.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя