Справа № 349/936/21
Провадження № 22-ц/4808/24/22
Головуючий у 1 інстанції Гаврилюк О. О.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_1

представника "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз"

Поповича В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду від 02 листопада 2021 року ухвалене у складі судді Гаврилюк О.О. у м. Рогатині, повний текст якого складено 04 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" про захист прав споживача щодо надання послуг розподілу (доставки) природного газу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Рогатинської дільниці Калуського відділення АТ "Івано-Франківськгаз" про захист прав споживача та визнання незаконними дій відповідача щодо визначення заборгованості за надання послуг з розподілу (доставки) природного газу.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є споживачем природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який надається відповідачем. 15 червня 2021 року він отримав від Рогатинської дільниці Калуського відділення АT «Оператор газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу в сумі 1320, 73 грн, з вимогою подальшого припинення газопостачання/розподілу природного газу споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . У попередженні вказано, що він зобов`язання щодо оплати за надані послуги по розподілу природного газу виконує не в повному обсязі і станом на 07 червня 2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується заборгованість в сумі 1320,73 грн. У разі непогашення заборгованості відповідач буде змушений через 30 днів з дня відміни дії карантину припинити газопостачання. Вважав, що немає заборгованості за надання послуг з розподілу (доставки) природного газу, просив визнати порушеним його право як споживача у зв`язку з направленням йому відповідачем досудового попередження від 07 червня 2021 року щодо заборгованості за оплату природного газу в сумі 1320,73 грн, попередження про припинення газопостачання та провести перерахунок заборгованості відповідно до якої визначити таку заборгованість станом на 07 червня 2021 року в сумі 880,49 грн.

УхвалоюРогатинського районного суду від 02 листопада 2021 року проведено заміну неналежного відповідача Рогатинської дільниці Калуського відділення АТ "Івано-Франківськгаз" на належного - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз".

Рішенням Рогатинського районного суду від 02 листопада 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового, яким задовольнити його позовні вимоги. Посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, судом не враховано, що фактична сума заборгованості за розподіл (доставку) природного газу станом на 07 червня 2021 року становила в сумі 880,48 грн, а не 1320, 73 грн, оскільки у вказаний розмір заборгованості оплати за розподіл (доставку) природного газу позивачем зараховано 440,24 коп., які відповідно п.6.6. Договору необхідно сплатити до 20 червня 2021 року.

28 грудня 2021 року представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" подав відзив на апеляційну скаргу. В якому заперечує доводи апеляційної скарги, просить відмовити у їх задоволенні, вважає оскажуване рішення обгрунтованим і таки, що відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану ним скаргу.

Представник Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" заперечив доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість позивача за розподіл (доставку) природного газу станом на 07 червня 2021 року в сумі 1320,73 грн є обґрунтованою та доведеною у встановленому законом порядку, а доводи ОСОБА_1 про те, що послуги з доставки газу необхідно сплачувати в поточному місяці до 20 числа, не спростовують наявності заборгованості за поточний місяць вже з першого числа поточного місяця.

Увалене рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Установлено, що спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» виник з приводу включення в суму заборогованості станом на 07 червня 2021 року за надані послуги по газопостачанню до домоволодіння, в якому проживає позивач суми 440, 24 грн, які споживач повинен оплатити у термін до 20 числа поточного місяця.

Відповідно досудового попередження про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу від 07 червня 2021 року позивача попереджено про заборгованість в сумі 1320, 73 грн, з яких 440,24 грн - плата за червень 2021 року.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з функціонуванням ринку природного газу, є Закон України «Про ринок природного газу».

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, у розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» серед суб`єктів ринку природного газу класифікується як оператор газорозподільної системи.

Відповідно до змісту пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між оператором газорозподільної мережі (далі - оператор ГРМ) та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити: 1) присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку; 2) величину приєднаної потужності об`єкта споживача; 3) перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Відповідно до пукту 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем здійснюється фактичне споживання природного газу та оплата його вартості діючому постачальнику, а отже, договір постачання природного газу є укладеним.

Відповідно до змісту пункту 2.3 договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС).

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Як встановлено судами, позивач забезпечений вузлом обліку газу оператора ГРМ - АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз», тому визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за показами вузла обліку газу оператора ГРМ.

Протягом експлуатації комерційного вузла обліку газу (далі - ВОГ) та його складових відповідно до пункту 2 глави 6 розділу Х кодексу ГРС оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на перевірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 червня 2021 року працівниками оператора ГРМ - АТ «Оператора газорозподільної системи» «Івано-Франківськгаз» позивачу направлено досудове повідомлення про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу у зв`язку із заборгованістю в сумі 1320, 73 грн, з яких 440,24 грн - плата за червень 2021 року.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені права та обов`язки споживачів, зокрема обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею530 ЦК України, передбачено - якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( термін).

Як визначено в статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3. розділу І Договору).

Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРМ, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Враховуючи наведене, сторони у спірних взаємовідносинах зобов`язані неухильно дотримуватись вимог чинного законодавства та умов Договору.

Згідно з ст.1, п.5 ч.3 ст.20, ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Закон України «Про ринок природного газу» від 9 квітня 2015 року визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу.

Статтею 12 вищезазначеного закону, яка регламентує правила постачання природного газу, визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постановою КМУ від 02.03.2015 року № 74 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України та визнання таким, що втратив чинність, Порядку встановлення роздрібних цін на природний газ для населення» затверджено форму «Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання".

Відповідно до пункту 2.1 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Розділом 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року передбачено, що однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно п. 4 розділу 3 «Правил постачання природного газу», підтвердженням отримання послуг з газопостачання є заява-приєднання яку побутовий споживач зобов`язаний підписати та повернути один її примірник постачальнику. У випадку її не повернення постачальнику, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ.

Приєднання ОСОБА_1 до умов даного Договору документально підтверджене заявою-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 22 серпня 2019 року, споживання природного газу у вищевказаному житловому приміщенні та сплата рахунків за газопостачання.

Установлено, що згідно розрахунку заборгованості за розподіл природного газу по споживачу ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) вбачається, що річна замовлена потужність на 2021 рік становить 2459,45 м3 на рік або 204, 9541 м3 на місяць. Ціна за розподіл природного газу з 01 лютого 2021 року 2,148 грн. за м3.

Згідно інформації про нарахування доставки газу ОСОБА_1 визначено місячне нарахування за доставку газу за січень 2021 року в сумі 469,755 грн. з 01 лютого 2021 року по червень 2021 року - 440, 241 грн.

Споживачем ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по червень 2021 року оплачено 1350 грн. 30 коп., а саме 25 лютого 2021 року - 910 грн. 06 коп., 24 березня 2021 року - 440, 24 грн. Нараховано до оплати за вищезазначений період 2671,03 грн. Заборгованість по оплаті станом на червень 2021 року визначена в сумі 1320,73 коп., як різниця суми нарахованої до оплати 2671,03 та внесеної оплати 1350,30.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Заборгованість ОСОБА_1 за розподіл (доставку) природного газу станом на 07 червня 2021 року в сумі 1320,73 грн. є обґрунтованою та доведеною у встановленому законом порядку.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідно п.6.6. Договору плату за розподіл (доставку) природного газу в сумі 440,24 грн необхідно сплатити до 20 червня 2021 року, то у нього відсутня заборгованость з оплати за розподіл (доставку) природного газу за червень поточного року, оскільки ним не подано доказів, що на час отримання досудового попередження ним сплачено таку заборгованість.

Крім цього, досудове попередження про наявність заборгованості та можливе відключення від газопостачання у разі непогашення заборгованості не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити заборгованість, що є різновидом претензії і жодних прав позивача у даному випадку відповідачем не було порушено.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, розглянуто позовну заяву у відповідності до норм матеріального і процесуального права, прийнято обґрунтоване рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для справи, тому підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Рогатинського районного суду від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 10 лютого 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта