ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: М`ячикової І.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

представника відповідача Єфімової О.В.,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Фастів цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій», третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що 23 грудня 2020 року о 13 год. 00 хв. по вул. Соборній в м. Фастів мала місце ДТП, в якій було пошкоджено його автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 . Так, дана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_3 , який керуючи трактором МТЗ-83 д.н.з. НОМЕР_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед виїздом на головну дорогу, не впевнившись в безпечності маневру, допустив зіткнення з його автомобілем.

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2021 року, ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП та накладено на нього адміністративне стягнення. Позивач зазначає, що тракторист ОСОБА_3 спричинив дане ДТП під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодовувати витрати, які були понесені ним на ремонт автомобіля та витрати за послуги експерта в загальному розмірі 38496,64 грн.. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позов, в якому просити суд стягнути відповідача на його користь понесених ним витрати у розмірі 38496,64 грн., 5000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

13 січня 2022 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому представник просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що трактор МТЗ-82 не відноситься до транспортних засобів, які підлягають обов`язковому страхуванню згідно з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів, що затверджений постановою КМУ від 28 грудня 2011 року за № 1367, трактор - це моторизований колісний або гусеничний транспортний засіб сільськогосподарського або лісогосподарського призначення, що має щонайменше дві осі та характеризується максимальною конструкційною швидкістю не менш як 6 кілометрів на годину, спеціально призначений для того, щоб тягти, штовхати, везти і приводити в рух змінні причіпні машини, що використовуються для виконання сільськогосподарських або лісогосподарських робіт, або буксирувати сільськогосподарські та лісогосподарські причепи. Зазначений транспортний засіб застосовується також для перевезення вантажів під час виконання сільськогосподарських та лісогосподарських робіт і обладнується сидіннями для пасажирів. Вказане підтверджує також постанова ВС у справі № 295/5514/17 від 22 серпня 2019 року.

Окрім того, зазначила, що твердження позивача проте, що він неодноразово звертався в усній формі до відповідача з метою відшкодування останнім завданих збитків не відповідає дійсності. Разом з тим, зазначила, що моральна шкода, яку позивач просить стягнути з відповідача не має належного підтвердження та оцінена позивачем суб`єктивно, адже дії відповідача та його працівників не заподіювали позивачу моральні страждання, а отже виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості не підлягають до задоволення.

Також, просила відмовити в стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

11 лютого 2022 року позивач через канцелярію суду було подано відповідь на відзив, в якій позивач виклав свої доводи та аргументи, щодо посилань представника відповідача зазначених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач та його представник, позов підтримали з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечував.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23.12.2020 о 13 год. 00 хв. по вул. Соборній в м. Фастів, Київської області ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом МТЗ-82, д.н.з. НОМЕР_2 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, перед виїздом на головну дорогу не впевнився в безпечності свого маневру та допустив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Outlender, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Чим порушив п. 2.3 Б, 10.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с. 102-106).

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2021 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн.. Вказана постанова суду набрала законної сили (а.с. 8-9).

У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Як вбачається із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобі серія НОМЕР_4 , автомобіль марки Mitsubishi Outlender, д.н.з. НОМЕР_3 на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с.10).

Відповідно до Полісу № АР/8570428 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25 вересня 2020 року, автомобіль марки Mitsubishi Outlender, д.н.з. НОМЕР_3 , був застрахований в Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (а.с.44).

Згідно листа Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» від 08 жовтня 2021 року за № 08/43-508, Трактор МТЗ-82, д.н.з. НОМЕР_5 перебуває у комунальній власності Фастівської територіальної громади і переданий у господарське відання та на баланс КП ФМР «Фастів-Благоустрій» згідно Акту приймання-передачі № 7 від 02.07.2018 р.(а.с.37).

Окрім того, у даному листі зазначено, що ОСОБА_3 прийнятий на посаду тракториста КП ФМР «Фастів-Благоустрій» 01.07.2021 р. в порядку переведення з Фастівського КПП, а керуючи 23.12.2020 о 13.00 год. трактором МТЗ-82, д.н.з. НОМЕР_5 по вулиці Соборній в м. Фастів, ОСОБА_3 виконував свої трудові обов`язки.

Вищевказана інформація підтверджується наявними в матеріалах справи АКТУ № 7 приймання-передачі від 02.07.2018 року та витягом із наказу КП ФМР «Фастів-Благоустрій» за № 14-к від 25 червня 2018 року (а.с.38-43).

Згідно Звіту № 43/95.01.21 від 08 січня 2021 року про оціночну вартість матеріального збитку зробленого ФОП « ОСОБА_4 » вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки Mitsubishi Outlender, д.н.з. НОМЕР_3 становить 36996,64 грн. (а.с. 87-99)

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 43/95.01.21 від 08 січня 2021 року, ОСОБА_1 сплатив ФОП « ОСОБА_4 » 2500,00 грн. за послуги експерта (а.с.36).

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з положень ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат.

Так, судом достовірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дана дорожньо-транспортна пригоди мала місце з вини третьої особи ОСОБА_3 , який станом на день вчинення ДТП перебував та перебуває на даний час у трудових відносинах з відповідачем.

Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги та стягнення з КП Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» матеріальної шкоди спричиненою позивачу у наслідок ДПТ у розмірі 35996,64 грн. та витрат понесених позивачем із оплатою послуг експерта та складання звіту про оцінку вартості матеріального збиту в розмірі 2500,00 грн., що в загальному складає 38496,64 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що, після ДТП з вини відповідача його автомобіль був пошкоджений і без ремонту його експлуатація була неможлива, тому він був змушений швидко усунути відсутність транспортного засобу, що передувало значних зусиль та позапланових витрат на залучення інших транспортних засобів. Також, у його житті виникли зміни зокрема у зв`язку із розглядом адміністративної справи по даному ДТП, у нього погіршився психологічний стан здоров`я, порушився емоційний стан, виник стан депресії, що є істотними та вимушеними змінами усталеного життєвого ритму. Крім того, внаслідок останнього періоду він та його родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі, порушився попередній уклад сімейного життя. Важко переживаючи обставини, що склалися, в нього останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 4 вищевказаної Постанови визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. (п. 5 вищевказаної Постанови)

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що «моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру».

Як зазначив Верховний суд в Постанові від 24 червня 2020 року в справі № 455/1076/16-ц (провадження № 61-48155св18) за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру компенсації моральної шкоди враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доказами, відповідно до ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Надаючи оцінку наданим доказам, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять жодних доказів заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань, зі сторони відповідача у справі, зокрема, доказів погіршення психологічного стану здоров`я, порушення емоційного стану, виникнення стану депресії, а також систематичних головних та серцевих болів, що настали внаслідок дій відповідача.

Відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивач та його родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі та в них порушився попередній уклад сімейного життя.

Крім того, будь-яким чином позивач не довів розумності та співмірності зазначеного в позові розміру моральної шкоди з урахуванням приведених ним обґрунтувань та обставин її завдання.

Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, характеризуючи свій стан внаслідок понесених моральних страждань, є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, що мають відношення до спору сторін.

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, у зв`язку із чим відмовляє в її задоволенні.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Окрім того, ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Під час розгляду справи, представник позивача ОСОБА_2 зробила заяву, про те що остання має намір подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення, докази понесених позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп..

Керуючись ст. ст. 16, 22, 23,1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 13, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 187, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 35996,64 грн. та витрати понесені на оплату за послуги експерта та складання звіту №43/95.01.21 від 08.01.2021 про оцінку транспортного засобу марки Mitsubishi Оutlander державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 2500 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне підприємство Фастівської міської ради «Фастів-Благоустрій», , адреса місця знаходження: вул. Нова, буд. 9, м. Фастів, Київська область.

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення виготовлено 22.06.2022 р.