ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/4226/20

провадження № 22-ц/4809/207/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М.,Карпенка О. Л.,

за участі секретаря - Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи - Орган опіки та піклування Міської ради м. Кропивницького, Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 19 жовтня 2021 року та на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року у складі судді Павелко І. Л. і

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив:

-усунути перешкоди у вихованні дитини шляхом встановлення його графіка спілкування з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за графіком: перший тижень осінніх канікул без присутності матері за місцем проживання батька; один тиждень зимових канікул (з 29 грудня по 05 січня - кожний парний рік; з 03 січня по 09 січня - кожний непарний рік) без присутності матері за місцем проживання батька; перший тиждень весняних канікул без присутності матері за місцем проживання батька; кожен серпень без присутності матері за місцем проживання батька або на території України (з метою організації літнього відпочинку дитини);

-стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати у розмірі 8 840 грн 80 коп.

Позовна заява мотивована тим, що сторони з 01 червня 2012 року перебували у шлюбі, від якого уних народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поступово стосунки між подружжям погіршилися, подальше спільне життя стало неможливим та рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.08.2018 шлюб між сторонами було розірвано, а місце проживання дитини не визначено.

Позивач зазначав, що донька зареєстрована за його адресою проживання в м. Харкові, проте, фактично ОСОБА_2 без його згоди та без відповідного судового рішення перевезла дитину до м. Кропивницький, перешкоджає спілкуванню з дитиною та участі батька у її вихованні.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 спосіб його участі у вихованні доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожної другої суботи та четвертої неділі щомісяця з 10.00 до 18.00 в громадських місцях на території міста Кропивницького у присутності матері дитини; у канікулярний період - за попередньою домовленістю між батьками дитини та за згодою дитини; місце зустрічей вирішувати за спільною домовленістю батька та матері, виходячи з обставин, які склалися на дату зустрічі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що такий спосіб участі батька у вихованні доньки відповідатиме інтерсам дитини, виходячи з необхідності забезпечення найкращих її інтересів та враховучи взаємовідносини між позивачем і відповідачем, ставленням позивача до доньки, відсутність будь-яких фактів, що свідчили б про негативний вплив позивача на фізичний, психологічний стан та розвиток дитини, малолітній вік дитини, яка не бажає зустрічатися з батьком у м. Харкові, сталий режим дня, висновок органу опіки та піклування, в інтересах дитини.

Також, керуючись ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції вважав необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу врозмірі 8 000 грн.

Додтакове рішення суду мотивоване тим, що для надання правової допомоги ОСОБА_1 звернувся до АО «Гусарові і партнери», між якими було укладено договір, а надання правничої допомоги було доручено адвокату Гусаровій В.В.

За умовами договору адвокат зобов`язувався представляти інтереси замовника в Кіровському районному суді м. Кіровограда на надавати правову допомогу під час слухання справи за його позовом про усунення перешкод у вихованні дитини.

Гонорар складався з фіксованої суми в розмірі 8 000 грн і не залежав від обсягу виконаної роботи.

Адвокат на виконання умов договору підготував відзив на позовну заяву та приймав участь в усіх судових засіданнях, про що сторонами підписано акт наданих послуг від 19.10.2021.

Оскільки, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року задоволено вимоги позивача, суд першої інстанції вважав, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Гусарової В. В. про розподіл судових витрат підлягає задоволенню.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 просить скасувати додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Гусарової В. В. про розподіл судових витрат відмовити у повному обсязі, а також скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року в частині стягнення з неї на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 840,80 грн, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що додаткове рішення та рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийняті з порушенням норм процесуального права.

Відповідач вважає, що подання позивачем заяви про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення графіка спілкування є зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з тим, що позов подано за неіснуючими обставинами з метою виправдати дії ОСОБА_1 , пов`язані зі злісним ухиленням від сплати аліментів на дитину.

Позивач, подавши до суду позовну заяву умисно ввів в оману суд щодо дійсних обставин справи, вказуючи в позові, що місце проживання дитини не визначено, а відповідач без згоди позивача перевезла доньку за місцем свого мешкання в м. Кропивницький.

ОСОБА_2 вважає, що метою подачі позову до суду ОСОБА_1 є небажання приймати участь у вихованні дитини, а саме обґрунтувати неможливість сплати аліментів.

Відповідач зазначає, що не чинитить перешкод у спілкуванні та вихованні позивачу з донькою, а жодного доказу на підтвердження вказаних обставин позивач не надав.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат в оскаружаних рішеннях не врахував поведінку позивача під час розгляду справи та не звернув увагу на те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, та не поклав на ОСОБА_1 судові витрати повністю від результату вирішення спору.

Представник відповідача не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а неподання таких розрахунків позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач зазначає, що не отримувала повістку в судове засідання, призначене на 05 листопада 2021 року, та не була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, а тому була позбавлена права надати суду першої інстанції свої заперечення, щодо заяви представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Ухвалючи додаткове рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на заперечення відповідача, викладені у відзиві, щодо того, що в матеріалах справи відсутній договір № 87 від 10.06.2020, на який посилалась представник позивача, та не звернув увагу на відсутність доказів з боку позивача про понесені витрати, а також не прийняв до уваги, що позов задоволено частково.

Оскільки рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення графіка спілкування, не оскаржується, суд згідно зі статтею 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Від адвоката Гусарової В. В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційні скарги, в якому вона просить в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_2 відмовити, а оскаржувані рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного адвокат Комаха Т. С., яка представляє інтереси ОСОБА_2 , підтримала доводи апеляційних скарг.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою.

Від адвоката Гусарової В. В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглянути справу без його участі, що відповідає положенням статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

За змістом ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничудопомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У п. 9 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI зазначено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 5076-VI).

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення сааме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях протии заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторонни витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу необхідно надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Разом з тим, суд, приймаючи до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру та приймати до уваги конкретні обставини справи.

Аналогічні висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суд від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Матеріалами справи підтверджується, що в липні 2020 року адвокат Мух К. Б., яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила:

- усунути перешкоди у вихованні дитини шляхом встановлення його графіка спілкування з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за графіком: перший тижень осінніх канікул без присутності матері за місцем проживання батька; один тиждень зимових канікул (з 29 грудня по 05 січня - кожний парний рік; з 03 січня по 09 січня - кожний непарний рік) без присутності матері за місцем проживання батька; перший тиждень весняних канікул без присутності матері за місцем проживання батька; кожен серпень без присутності матері за місцем проживання батька або на території України (з метою організації літнього відпочинку дитини);

- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь судові витрати у розмірі 8 840 грн 80 коп (том 1 а. с. 1-5).

В позовній заяві позивачем була зазначено попередній розрахунок судових витрат, які він поніс та планує понести і які складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, а також зазначено, що докази понесених витрат на правову допомогу буде надано протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення судом.

За подання позовної заяви немайнового характеру позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп, що підтверджується оригіналом квитанції № 53 від 16 липня 2020 року (том 1 а. с. 6).

Разом з позовом до суду було надано ордери серії ВА № 1005782 від 16 липня 2020 року та серії АХ № 1019523 від 16 липня 2020 року, видані адвокатським об`єднанням «Гусарова і партнери» на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатами Мух К. Б. та Гусаровою В. В. (том 1 а. с. 19-20).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечувала проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн (том 1 а. с. 33-38).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року позовну заяву задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено ОСОБА_1 спосіб його участі у вихованні доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: кожної другої суботи та четвертої неділі щомісяця з 10.00 до 18.00 в громадських місцях на території міста Кропивницького у присутності матері дитини; у канікулярний період - за попередньою домовленістю між батьками дитини та за згодою дитини; місце зустрічей вирішувати за спільною домовленістю батька та матері, виходячи з обставин, які склалися на дату зустрічі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн (том 1 а. с. 193-195).

25 жовтня 2021 року від адвоката Гусарової В. В., яка представляє інтерси Пономаренка Є. В., до суду було подано заяву про ухвалення додаткового рішення (том 1 а. с. 200-205).

На підтвердження повноважень адвоката Гусарової В. В. представляти інтереси ОСОБА_1 стороною позивача було надано копію договору № 87 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 10 червня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та АО «Гусарова і партнери» (том 1 а. с. 206-2015).

Згідно копії додатку № 1 до договору № 87 про надання професійної правничої (правової) допомоги про порядок обчислення та оплати послуг на правову допомогу від 10 червня 2021 року, сторони домовилися, що оплата за виконані послуги визначається за фіксованою ставкою, а за представництво клієнта адвокат Адвокатського об`єднання у суді першої інстанції по спору щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною встановлюється у розмірі 8 000 грн (п. 1-2 Додатку) (том 1 а. с. 216).

За змістом п. 6 Додатку представницво інтересів клієнта включає: збір необхідних доказів для захисту прав та інтересів клієнта; написання процесуальних документів по справі; участь у судових засіданнях у справі; надання усних та писмьових консультацій клієнту; представницво інтересів клієнта у органах державної влади, органах місцевого самоврядування, підприєствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, якщо такі дії необіхдні для надання професійної правничої допомоги клієнту у судовому процесі.

Також представником позивача було надано до суду копію Акту приймання-передачі підготовленої до виконання роботи від 19 жовтня 2021 року, в якому зазначено найменування та перелік наданих робіт адвокатським об`єднанням та кількість витрачених годин на кожну послугу, а також зазначено загальну вартість підготовленої роботи (правової допомоги) в розмірі 8 000 грн (том 1 а. с. 218).

Згідно вказаного акту клієнту виконавецм було надано наступні послуги: підготовка позовної заяви (12 год), підготовка клопотання про виклик свідка (1 год), підготовка відповіді на відзив (4 год), представництво інтересів в судових засіданнях 17.03.2021, 17.05.2021, 16.08.2021, 14.09.2021 (4 год), підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення (4 год).

Копією меморіальних ордерів № @2PL183468 від 14 вересня 2020 року та № @2PL032207 від 25 жовтня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 на рахунок АО «Гусарова і партнери» було внесено кошти в загальному розмірі 8 000 грн по договору № 87 від 10.06.2020 (том 2 а.с. 219-220).

Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, представником позивача було надано докази направлення копії заяви з додатками іншим учасникам справи (том 1 а. с. 221-229).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що стороною позивача документально доведено та підтверджено понесення судових витрат під час розгляду справи судом першої інстанції у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

А тому, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, є доводи апеляційної скарги на додаткове рішення про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відстуній договір № 87 від 10.06.2020, на який посилалась представник позивача, а також відсутні докази про понесені витрати.

З аналізу змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просив задовольнити одну вимогу немайнового характеру.

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці (постанова Верховного Суду від 20 грулня 2020 року у справі № 905/105/20).

Аналіз змісту позовних вимог та змісту рішення суду першої інстанції свідчить про те, що, фактично, позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини шляхом встановлення графіка спілкування, в цілому задоволенні, різниця полягає лише у часі графіку спілкування, а тому з урахуванням принципу пропорційності в даному випадку судові витрати повинні бути покладені на відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розподіл судових витрат в оскаржуваних судових рішеннях, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат по судового збору у розмірі 840,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував поведінку позивача під час розгляду справи та не звернув увагу на те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, є необґрунтованими та не доведеними, а факти, на які посилається відповідач, не свідчать про зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що представник відповідача не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, з огляду на те, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним, як наслідок, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Аналогчні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19.

Доводи апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення про те, що вона не була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, а тому була позбавлена права надати суду першої інстанції свої заперечення, щодо заяви представника позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу, спростовуються наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_2 , в якій вона просила заяву відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу залишити без розгляду (том 1 а. с. 139), а також поясненнями в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представника відповідача адвоката Комахи Т. С., яка підтвердила, що відповідач була повідомлена про дату та час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Інші доводи апеляційних скарг, зводяться до незгоди ОСОБА_2 із рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року в частині частково задоволеної позовної вимоги усунення перешкод у вихованні дитини, шляхом встановлення графіка спілкування, яка не є предметом апеляційного перегляду, а вказані доводи не можуть бути взяті до уваги судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо розподілу судових витрат в оскаржуваних судових рішеннях.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині та додаткове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 жовтня 2021 року в оскаржуваній частині та додаткове рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 листопада 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10.02.2022.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко