Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6246/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.06.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та дружини, і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей, -

В С Т А Н О В И В :

До Виноградівського районного суду Закарпатської області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати укладений із відповідачем ОСОБА_2 шлюб, стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання їх малолітніх дітей в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, також просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на її утримання до досягнення наймолодшою дитиною трьох років, в розмірі 1500 грн., щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до суду.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 у якій просив усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні.

Ухвалою Виноградівського районного суду від 03.02.2022 року вказану вище зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

10.06.2022 року представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про уточнення позовних вимог у якій зазначила, що підтримує позовні вимоги позивачки в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей.

Відносно позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьохрічного року, то позивачка відмовляється від позову в цій частині і просить провадження закрити на підставі пункту 4 частини 1 ст. 255 ЦПК України. Наслідки закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 ЦПК Україні зрозумілі. Крім того, ознайомлені із завою від 07.06.2022 року про уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, визначенні способів участі батька у вихованні дітей, то такі повністю визнає в редакції уточненої зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивачка за первісним позовом відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 вказує, що зареєстровано у виконавчому комітеті Великоком"ятівської сільської ради Берегівського колишнього Виноградівського/ району Закарпатської області, актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану від 10 листопада 2015 року.

Від шлюбу з відповідачем у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, від першого шлюбу у позивачки є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько якого помер.

Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін по справі різні характери, погляди на життя, тому із-за всяких непорозумінь виникали сварки. Після чергового скандалу припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення господарства. З 16 вересня 2020 року сторони проживають окремо.

Примирення між ними неможливе, збереження нашої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є недоцільним, шлюб себе вичерпав, існує лише юридично.

Крім того, позивачка бажає вирішити питання про стягнення аліментів на утримання спільних дітей.

Так, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України).

Згідно статті 181 Сімейного кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України: стану здоров`я і матеріального становища одержувача аліментів і платника аліментів: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, молодим, здоровим чоловіком. Відтак, має об`єктивні можливості для одержання доходів для утримання себе та дітей. Водночас повідомляю, що у чоловіка не має інших осіб на утриманні, зокрема, неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків.

Відповідач офіційно ніде не працює, але займається вирощуванням овочів у парниках. Крім того, орендує земельну ділянку, де також вирощує картоплю та гарбузи. Займається реалізацією сільськогосподарської продукції на оптовому ринку, де має постійне місце, де торгує цілий рік.

Для того, щоб позивачка мала можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток, розвивати творчі, пізнавальні здібності, уподобання дітей просить суд з відповідача стягувати аліменти щомісячно по 3000/три тисячі / гривень на кожну дитину.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 надав до суду письмову заяву, одержану судом 13.06.2022 року про уточнення зустрічного позову, згідно до якого просить суд зобов`язати ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , не чинити перешкоди ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Просить визначити такі способи участі ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення ними повноліття шляхом встановлення систематичних особистих побачень до 03.11.2023 року за місцем проживання ОСОБА_1 , а з 03.11.2023 року без обмеження місця зустрічей, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 :

- щотижня у четвер та неділю з 16.00 год. до 18.00 год. у присутності матері;

день народження ОСОБА_4 з 16.00 год. до 18.00 год. кожен рік у присутності матері;

- день народження ОСОБА_5 з 16.00 год. до 18.00 год. кожен рік у присутності матері;

- в інший час - за домовленістю батьків.

Від позовної вимоги за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат понесених ним відмовляється в повному обсязі та в цій частині просить суд закрити провадження.

В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнених позовних вимог, відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вказує, що після фактичного припинення шлюбних відносин з 16 вересня 2020 року в договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі у вихованні батьком дітей через що ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та спілкуванні із дітьми.

Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради «Про встановлення графіка зустрічей з дітьми» від 25.05.2021 року за № 150 ОСОБА_2 визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні із дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме : встановлено графік його зустрічей з дітьми щотижня у четвер та неділю з 16.00 год. до 18.00 год. у присутності матері. Однак, відповідач ОСОБА_2 продовжує перешкоджати йому у здійсненні його прав на спілкування із дітьми всіляко ухиляється від надання можливості із ними бачитись. За таких підстав, керуючись нормами чинного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, ОСОБА_2 був змушений звернутись до суду із даним позовом.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Дидинська Б.М., подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд уточнені первісні позовні вимоги задоволити, та не заперечила проти задоволення уточнених вимог зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Анишинець М. ., подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив суд уточнені вимоги зустрічного позову задоволити та не заперечує проти задоволення вимог уточненого первісного позову.

Представник третьої особи по справі, без самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, зазначає про таке.

Судом встановлено, що сторони зареєстровано у виконавчому комітеті Великоком"ятівської сільської ради Берегівського колишнього Виноградівського/ району Закарпатської області, актовий запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим керівником державного органу реєстрації актів цивільного стану від 10 листопада 2015 року.

Від шлюбу з відповідачем у сторін народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, від першого шлюбу у позивачки є син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько якого помер.

З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім`ї неможливе. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться.

З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв`язку з чим позивачка звернулася з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України.

Саме той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що діти виховуютьсь позивачкою ОСОБА_2 і потребують матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

При цьому суд враховує, що в цій частині позовних вимог відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечував, а тому вимоги про стягнення аліментів на утримання кожної дитини в розмірі по 3000 грн. на дитину до досягнення ними повноліття-підлягають до задоволення.

Відтак позов в частині стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини то у відповідності до вимог ст.256 ЦПК України, суд в цій частині позвних вимог закриває провадження.

Визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо позовної вимоги про визначення способу участі батька у вихованні дітей.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 Сімейного Кодексу України рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Зважаючи на наявність спору між сторонами, суд вважає, що необхідно надати батькові право участі у вихованні малолітніх дітей та спілкування з ними, що буде відповідати засадам рівності прав і обов`язків матері і батька.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

При вирішенні таких спорів судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Згідно зі статтею 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, із ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною, та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 уточнені зустрічні позовні вимоги визнала та просила зустрічний позов задовольнити.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що налагодження стосунків між батьком та його дітьми відповідає інтересам дітей,

Керуючись ст.,ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265, 430 ЦПК України, ст.,ст. 79, 80, 84, 85, 180-183 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства» суд -

У Х В А Л И В :

Уточнені вимоги первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та дружини-задоволити.

Шлюб, укладений 17 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , який зареєстрований у виконавчому комітеті Великоком"ятівської сільської ради, актовий запис № 42- розірвати.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_2 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі по 3000/три тисячі/ гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.12.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Провадження за позовними вимогами про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дружини ОСОБА_1 до досягнення дитиною трьохрічного року, (до ІНФОРМАЦІЯ_2 ) -закрити на підставі пункту 4 частини 1 ст. 255 ЦПК України.

Уточнені вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей-задоволити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , не чинити перешкоди ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 у спілкуванні та вихованні дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначити такі способи участі ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 до досягнення ними повноліття шляхом встановлення систематичних особистих побачень до 03.11.2023 року за місцем проживання ОСОБА_1 , а з 03.11.2023 року без обмеження місця зустрічей, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_2 :

-щотижня у четвер та неділю з 16.00 год. до 18.00 год. у присутності матері;

-день народження ОСОБА_4 з 16.00 год. до 18.00 год. кожен рік у присутності матері;

-день народження ОСОБА_5 з 16.00 год. до 18.00 год. кожен рік у присутності матері;

-в інший час - за домовленістю батьків.

Позовну вимогу за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат понесених ним -залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Виноградівський районний суд Закарпатської області або безпосередньо в Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта