П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року місто Київ

справа № 755/12443/21

провадження №22-ц/824/6923/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Малік Ярославом Павловичем,

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 січня 2022 року, ухвалене у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 вересня 2018 року. У шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Починаючи з серпня 2019 року подружжя разом не проживає. Відповідач не приймає участі в забезпеченні дитини і свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по її утриманні.

Позивач зазнає, що з огляду на небажання відповідача сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки, приховування від неї свого місця роботи та розміру доходу, вимога про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі є обґрунтованою та такою, що буде відповідати майновим інтересам дитини.

Враховуючи, що відповідач є працездатним, а його освіта цілком дозволяє працювати в добувній промисловості за наявною у нього спеціальністю, то розмір аліментів в сумі 10521 грн. буде становити ј від того доходу, який відповідач здатен отримувати при роботі за отриманою спеціальністю.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути аліменти на її утримання у зв`язку з тим, що вона не може працювати, а тому не має доходів для існування. Натомість відповідач не обтяжений необхідністю цілодобового догляду за дитиною та може реалізувати свої здібності до продуктивної праці та отримувати заробітну плату в розмірі, середньому по галузі діяльності, до якої належить отримана ним спеціальність. Також зазначає, що у відповідача відсутні будь-які перешкоди для отримання заробітної плати у розмірі, середньому у галузі, в якій він може працювати відповідно до своєї спеціальності.

З огляду на зазначене, позивачка ОСОБА_1 просила розірвати шлюб, стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 10521 грн. щомісячно та на її утримання аліменти в розмірі 7014 грн. щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 17 січня 2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дружини 2000 грн., починаючи з 28 липня 2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись з таким рішенням, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Малік Я.П. подав апеляційну скаргу, в який просив рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі 3000 грн. та в частині визначення розміру аліментів на утримання позивачки ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн. змінити, та визначити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 10521 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також визначити розмір аліментів на утримання ОСОБА_1 , які підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 7014 грн. щомісячно, починаючи з 1 серпня 2019 року і досягнення дитиною трьох років; в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів за минулий час скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення цих позовних вимог. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, без належного і достатнього вивчення усіх обставин справи та з неповною перевіркою їх доказами. Зокрема, апелянт зазначає, що 3000 грн. аліментів на утримання доньки, які нібито згоден сплачувати відповідач, не є і не може бути достатньою сумою для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівня її життя, фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також не дозволяє забезпечити дитину належним і достатнім харчуванням, одягом, житлом, що суперечить вимогам Конституції України, СК України та Закону України «Про охорону дитинства», однак судом першої інстанції цих обставин враховано не було.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції виходив виключно з розміру доходу відповідача, що суперечить вимогам закону. Крім того, судом не було враховано, що позивачка постійно несе витрати на лікування дитини, підтримання достатнього рівня її матеріального і медичного забезпечення, а також несе витрати на дитячий садочок, а також по влаштуванню дозвілля доньки. Суд першої інстанції помилково виходив з середньої заробітної плати відповідача за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року, що складає 12750,71 грн. Стягнута судом першої інстанції сума аліментів на утримання позивачки в сумі 2000 грн. є недостатньою сумою для забезпечення комфортного побуту, що в свою чергу буде сприяти погіршенню умов життя позивачки, яка утримує доньку.

Суд першої інстанції відмовив позивачці у частині вимог, пов`язаних із стягненням аліментів за минулий період, не навівши жодного належного і достатнього обґрунтування, чим порушив право апелянта, закріплене у ст.191 СК України.

Рішення в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та зміни прізвища позивача не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 травня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 червня 2022 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 22 вересня 2018 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданий Дніпровським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві (актовий запис 2605).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_4 , батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім того, судом установлено, що малолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю за місцем її проживання. Позивачка ОСОБА_1 відповідно до наказу № 50-В від 30 вересня 2019 року директора шкоди № 306 Деснянського району м.Києва перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 28 жовтня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 працює в ПрАТ «ЗБВ-1», на посаді «Стропальник», отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 12750,71 грн. за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн. Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив із того, що аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 2000 грн. буде помірною сумою для забезпечення особистих потреб та не спричинить відповідачу суттєвих фінансових погіршень. Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини з 1 серпня 2019 року, суд першої інстанції виходив із того, що така вимога не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина ( ч.ч.1,2,3 ст.181 СК України).

Згідно із ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно з ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Встановивши, що малолітня дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, батько проживає окремо від дитини, зобов`язаний на рівні з матір`ю дитини брати участь в її утриманні, між батьками дитини існує фактично спір щодо розміру аліментів, необхідних для утримання дитини, - суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що аліменти з відповідача підлягають стягненню на підставі рішення суду.

Визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції, зважаючи на те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, врахував матеріальне становище кожної із сторін спору, розмір доходу, який отримує відповідач, і дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, має становити 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховано, що позивачка постійно несе витрати на лікування дитини, підтримання достатнього рівня її матеріального і медичного забезпечення, несе витрати на дитячий садочок, а також по влаштуванню дозвілля доньки, а тому, визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівня її життя, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки заявлений позивачем розмір аліментів в сумі 10541 грн. є недоведеним. Надані позивачкою документи, а саме результати досліджень, довідка про стан здоров`я дитини не підтверджують розмір витрат, необхідних для забезпечення належного підтримання стану здоров`я дитини. Зважаючи на те, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, виходячи із визначеного судом розміру аліментів, розмір плати за харчування дитини в дитячому закладі - 228 грн.66 коп. на місяць, не дає підстав для висновку, що розмір аліментів має становити 10541 грн.

Окремо, слід зазначити, що позивач не позбавлена можливості у зв`язку з хворобою дитини звернутися до відповідача з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів саме у розмірі 3000 грн., що є необхідним і достатнім для забезпечення утримання та гармонійного розвитку дитини, та відповідає засадам розумності та справедливості, з урахуванням однакового обов`язку як батька, так і матері утримувати дитину.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що визначена судом першої інстанції сума аліментів на утримання позивачки в розмірі 2000 грн. є недостатньою сумою для забезпечення комфортного побуту останньої, є безпідставними, і не впливає на висновок суду що саме такий розмір аліментів є достатнім для утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років.

Що стосується висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення аліментів за минулий час, то і в цій частині апеляційний суд погоджується з таким висновком, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від надання утримання дитини.

Самі лише пояснення позивача, що вона постійно з серпня 2019 року зверталася до відповідача з проханням добровільно сплачувати аліменти не є належними та достатніми доказами на підтвердження обставин, які мають бути доведені для стягнення аліментів за минулий час.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків суду про відмову у задоволенні вимог про стягнення аліментів за минулий час.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану адвокатом Малік Ярославом Павловичем, залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус