КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-5948/2011 Головуючий у І інстанції - Войтенко Ю.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/4335/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року

постановленої за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

встановив:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є стягувачем за рішенням суду.

Також зазначає, що після видачі дублікату виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження №57388817, проте, копії постанови про відкриття виконавчого провадження стягувач не отримувала, у зв`язку з чим зверталась до начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

При цьому, вказує, що у боржника наявне майно, проте, рішення суду належним чином не виконується, кошти з боржника не стягуються.

Просила визнати бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України по організації та контролю за виконанням рішення Святошинського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2011 року по справі №2-5928/2011 виконавче провадження №57388817, неправомірною; зобов`язати вказану посадову особу органу ДВС усунути наявні порушення/поновити порушене право заявника ОСОБА_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України оскільки він не вживав належних заходів до державного виконавця щодо належного направлення стягувачу у виконавчому провадженні №57388817 в строк та в порядку передбаченому законом.

Зобов`язано начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити заходи щодо належного направлення стягувачу у виконавчому провадженні №57388817 процесуальних документів.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Святошинський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та без урахування всіх обставин справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №57388817 по виконанню виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року №2-5928/11 про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості на користь ОСОБА_1 в розмірі 5485,38 грн.

25 жовтня 2018 року державним виконавцем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №57388817, копію якої, згідно супровідного листа направлено боржнику до виконання, а стягувачу до відома.

З метою фактичного виконання рішення, 14 березня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

З метою фактичного виконання рішення, 14 березня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до виконання до ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «УкрСиббанк», ПАТ «ПУМБ», ПАТ «Сбербанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «КБ «Акордбанк» та «Монобанк».

Відповідно, по АТ «Райффайзен Банк Аваль», у боржника відсутні на рахунках кошти для виконання вищезазначеної постанови про арешт коштів.

Відповідно до відповіді ПАТ «ПУМБ», боржник не є клієнтом банку та не має відкритих рахунків.

Відповідно до відповіді ПАТ КБ «Приватбанк», боржник не є клієнтом банку та немає відкритих рахунків.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

Таким чином, 24 жовтня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна боржника.

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу надано строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, як це передбачено законом.

Станом на 15 грудня 2021 року виконавчий лист Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2018 року №2-5928/11 про стягнення з ОСОБА_3 , заборгованості на користь ОСОБА_1 в розмірі 5485,38 грн - повторно на виконання до відділу не надходив.

Просив скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року, а скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2011 року, задоволено позов КС «Аккорд» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КС «Аккорд» заборгованість що складається з: сума боргу за тілом кредиту становить 1611 грн., за процентами становить 2090,26 грн., за пенею 1611 грн., що в сумі складає 5312,26грн.; витрати по сплаті судового збору 53 грн. 12 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн. 00 коп., а всього 5485 гривень 38 копійок.

В подальшому, в результаті заміни сторони стягувача, стягувачем стала ОСОБА_1 .

Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження №57388817 - завершено.

В жовтні 2017 року, в жовтні 2019 року, в жовтні 2020 року на адресу начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України направлялись звернення з проханням направити стягувачу постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як стверджує стягувач, всі звернення залишились без відповіді.

Відтак, у стягувача відсутній ідентифікатор доступу до матеріалів виконавчого провадження та він позбавлений можливості реалізовувати свої права сторони виконавчого провадження в повному обсязі.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 та визнаючи неправомірною бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у зв`язку з невжиттям ним належних заходів до державного виконавця щодо направлення процесуальних документів стягувачу в строк та в порядку передбаченому законом, суд першої інстанції виходив з того, що на адресу стягувача не надходило жодних процесуальних документів щодо виконавчого провадження №57388817, тоді як спростування аргументів скаржника до суду не було надано.

Відмовляючи в іншій частині скарги, суд першої інстанції керувався тим, що завершене виконавче провадження та відсутня інформація щодо скасування такого рішення державного виконавця.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону чинного на момент прийняття рішень державним виконавцем), державний виконавець протягом трьох днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 31 ЗУ «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону чинного на момент прийняття рішень державним виконавцем) передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, оскільки всупереч вищезазначених норм матеріального права, на адресу стягувача не надходило жодних процесуальних документів щодо виконавчого провадження №57388817, тоді як спростування аргументів скаржника зі сторони Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду не було надано.

Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 20 червня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана