ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди.

Після скасування ухвали районного суду про повернення позовної заяви ОСОБА_1 апеляційним судом, до районного суду 29 березня 2022 року повернулася вищевказана справа.

Ухвалою судді від 30 березня 2022 року вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу запропоновано усунути недоліки: позивачу необхідно було уточнити позовні вимоги, оскільки позовна заява містить вимоги в інтересах дружини та доньки позивача, які є повнолітніми та відсутні відомості про представництво їх інтересів та сплатити судовий збір.

08 квітня 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків, у якій позивач надав пояснення щодо позовних вимог та підстав для звільнення від сплати судового збору.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для розгляду у новому складі суду.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоліки позовної заяви не усунуто, судовий збір не сплачено, доказів звільнення від сплати судового збору не надано.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частинами першою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України Дніпропетровської області, директора Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації Понікарової Ірини Валентинівни про виявлення і з`ясування фактів та відшкодування моральної шкоди.

Однією з підстав залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху було те, що він не надав докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Проте, дійшовши вказаного висновку, суд першої інстанції не звернув уваги, що позовну заяву подано в електронній формі через підсистему «Електронний суд», а отже залишення без руху та повернення позовної заяви з підстав неподання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, є помилковим.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 липня 2020 року у справі № 629/740/19.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що у суду існує необхідність в отриманні копій позовної заяви, яка сформована і подана у вигляді електронного документу, оскільки електронний документ - позовна заява може бути направлена відповідачам у підсистемі «Електронний суд», або на офіційні електронні адреси відповідачів - органів державної влади, що містяться в Єдиній базі електронних адрес суб`єктів владних повноважень, або працівники апарату суду за допомогою функції друку електронного документа мають можливість сформувати належну кількість копій позовної заяви, а відтворення копії позовної заяви потребує використання однієї й тієї ж функції друку документа.

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Також, суд першої інстанції повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , виходив з того, що останній не надав доказів наявності пільг у звільненні від сплати судового збору.

З позовної заяви вбачається, що позивач вказує, що на підставі статей 8, 55 Конституції України, пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору у даній справі.

У пункті 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої, на його думку, незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Отже, повернення позовної заяви ОСОБА_1 з підстав несплати судового збору є помилковим.

Поміж іншим, суд першої інстанції посилався на те, що позивачу необхідно уточнити позовні вимоги, оскільки позовна заява містить вимоги в інтересах дружини та доньки позивача, які є повнолітніми та відсутні відомості про представництво їх інтересів.

Проте, як вбачається з позовної заяви та заяви про усунення недоліків, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь моральну шкоду, яка, на його думку, завдана саме йому за посягання на його життя та здоров`я та життя та здоров`я його дружини та доньки.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Таким чином, позовна заява не містить вимог в інтересах дружини та доньки позивача.

Враховуючи те, що вищезазначені обставини судом першої інстанції враховані не були, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яку відповідно до ст. 379 ЦПК України слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко