Справа № 347/2311/21
Провадження № 2/347/103/22
27 червня 2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді Драч Д.С.,
за участі секретаря Борисової О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Косівська міська рада Косівського району Івано-Франківської області, орган опіки і піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Косівського районного суду від 25.04.2017 року між ОСОБА_2 та дочкою позивача - ОСОБА_4 розірвано шлюб. Неповнолітнього онука ОСОБА_5 залишено на проживання з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . В 2015 році за проханням дочки онук ОСОБА_5 зареєстрований за місцем проживання позивача в належному йому житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 . Ні батько дитини, ні онук ОСОБА_5 жодного дня не проживав в вищезгаданому будинку, однак формально зареєстрований в ньому по даний час. При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку про залишення онука ОСОБА_5 на постійне проживання з своїм батьком. Батько онука не дає можливості бачитися з ним та приймати участь у його вихованні. В той же час, формальна реєстрація його місця проживання в житловому будинку позивача не дає можливості повністю розпорядитися ним, а також позбавляє права позивача на отримання відповідних соціальних виплат.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Лазоришин І.М. в судове засідання не з`явилися. Останній подав суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце судового засіданні належним чином, причини своєї неявки не повідомили, відзив на позов не подавали.
Представники третіх осіб без самостійних вимог Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області, органу опіки і піклування Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області - в судове засідання не з`явилися, заяв, які перешкоджають розгляду справи до суду від них не надходило, представник Косівської міської ради попередньо подав до суду заяву із проханням розглядати справу у його відсутності, заперечень щодо позову не має.
Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.
Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку АДРЕСА_2 являється ОСОБА_1 (а.с.4).
Відповідно до витягу №2677 від 13.10.2021 року з рішення №165 від 27.11.1996 року, протоколу №12 «Про впорядкування нумерації будинків в м. Косів» затверджено, що житловому будинку, власником якого є ОСОБА_1 присвоєно номер АДРЕСА_2 .
Згідно довідки Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області в будинку по АДРЕСА_2 зареєстровані і проживаються дружина позивача - ОСОБА_6 та внук - ОСОБА_3 (а.с.6).
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов життя від 03.11.2021 року ОСОБА_3 фактично зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично не проживає (а.с.7).
Натомість, рішенням Косівського районного суду від 25.04.2017 року було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання із батьком ОСОБА_2 , жителем АДРЕСА_1 (а.с.23-26).
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.13, 42).
За змістом копії довідки №379 від 26.10.2021 року ЦНАП Косівської міської ради (а.с.17) ОСОБА_4 з 26.10.2021 року знята з реєстрації по АДРЕСА_2 у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання АДРЕСА_4 .
Відповідно до ч.3 ст.160 СК України: якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Станом на час розгляду справи неповнолітньому ОСОБА_3 виповнилося повних чотирнадцять років, внаслідок чого він набув право на самостійне визначення свого місця проживання за місцем проживання його батьків, які проживають окремо.
Разом з тим, батьки ОСОБА_3 у спірному житловому будинку АДРЕСА_2 не проживають, що документально підтверджено позивачем, а ще станом на 25.04.2017 року (час ухвалення рішення про розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_3 та визначення його місця проживання із батьком) місце проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 , де й було рішенням суду визначено місце проживання ОСОБА_3 , що свідчить про те, що останній у спірному будинку не проживав щонайменше понад рік до подання цього позову.
У відповідності до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.322 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. А згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 107 ЖК передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Враховуючи, що відповідач зареєстрований, але фактично не проживав щонайменше понад рік в спірному житловому будинку його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
За ст.3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі за текстом «Закон») місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно - територіальної одиниці, в якому особа проживає.
За змістом ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону особа зобов`язана зареєструватися за місцем проживання, підставою для зміни місця реєстрації може бути рішення суду про втрату права користування житлом.
Спірний будинок не є у розумінні вказаного закону місцем проживання ОСОБА_3 , тому він підлягає зняттю з реєстрації у цьому будинку.
Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2 в зв`язку із його вибуттям на інше постійне місце проживання за місцем проживання батька ОСОБА_2 і непроживанням у спірному будинку понад один рік та зобов`язати Косівську міську раду зняти його з реєстраційного обліку у спірному будинку.
На підставі ст. ст. 71- 72, 107 Житлового Кодексу України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_2 .
Зобов`язати Косівську міську раду зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_2 .
Копію рішення надіслати сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д.С. Драч