Справа № 448/1684/19 Головуючий у 1 інстанції: Білоус Ю.Б.
Провадження № 22-ц/811/3454/21 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Симець В.І.

з участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

в жовтні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення.

В обгрунтування позовних вимог, з врахуванням заяви про їх уточнення, покликається на те, що рішенням XXXV сесії VII скликання Мостиської міської ради Львівської області №65 від 07.02.2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 », третім особам у справі надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 02.07 для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 та зобов`язано їх підготовлену документацію подати на затвердження сесії міської ради. Рішенням XLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 », третім особам у справі, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови, площею 0,0170 га (кадастровий номер :01:003:0363) в АДРЕСА_1 ; передано земельну ділянку для іншої житлової забудови, площею 0,0170 га (кадастровий номер :01:003:0363) в АДРЕСА_1 ; встановлено ставку орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки землі; зобов`язано укласти договір оренди землі та зареєструвати його у встановленому законом порядку. В подальшому між Мостиською міською радою Львівської області та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір оренди землі від 22 січня 2020 року, за умовами якого третім особам передано в строкове платне користування земельну ділянку з цільовим призначенням 02.07 Для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363, яка розташована на території Мостиської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 10 років з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду) із сплатою орендної плати орендарем у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки та у терміни, визначені Податковим кодексом України. Стверджує, що надаючи третім особам земельну ділянку, відповідач вийшов за межі поданої ОСОБА_1 заяви та ухвалив рішення щодо інших осіб, які таких заяв не подавали, а саме ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Зазначає, що будинок АДРЕСА_1 є багатоквартирним, відтак відповідачем в порушення вимог ч. 2.3 ст. 42 ЗК України не враховано, що земельна ділянка належить до прибудинкової території, а передача таких земельних ділянок чи встановлення в середині ділянки меж земельної ділянки проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, однак такий не затверджений, що свідчить про те, що надання дозволу на встановлення меж земельної ділянки, яка належить до прибудинкової території багатоквартирного будинку є незаконним та безпідставним. Вважає, що третім особам не могла бути передана ділянка з цільовим призначенням для іншої житлової забудови, оскільки така знаходиться в багатоквартирному житловому будинку, а для таких квартир передбачено класифікацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку. Наголошує, що оскаржувані рішення та договір оренди земельної ділянки суперечать чинному законодавству, прийняті з порушенням ст. 42 Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», та такі не відображають реального стану щодо цільового призначення земельної ділянки, не відповідають класифікації земельної ділянки виходячи з її призначення, чим порушується його право як співвласника на належне та безперешкодне користування територією навколо будинку.

З наведених підстав просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ХХХV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №65 від 07 лютого 2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 »;

- визнати протиправним та скасувати рішення ХLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17 грудня 2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_6 »;

- визнати недійсним договір оренди землі від 22.01.2020 року про передачу земельної ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, щодо даної земельної ділянки.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 23 липня 2020 року в порядку забезпечення позову заборонено Мостиській міській раді Львівської області приймати будь-які рішення чи вчиняти дії щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для іншої житлової забудови, з кадастровим номером: :01:003:0363, площею 0,0170 га, наданої згідно договору оренди від 22 січня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 18 серпня 2021 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення XXXV сесії VII-го скликання Мостиської міської ради Львівської області №65 від 07 лютого 2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 » - визнано протиправним та скасовано.

Рішення XLIV сесії VII-го скликання Мостиської міської ради Львівської області №174 від 17 грудня 2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 » - визнано протиправним та скасовано.

Договір оренди землі від 22 січня 2020 року про передачу земельної ділянки в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням 02.07 Для іншої житлової забудови з кадастровим номером: :01:003:0363, укладений між Мостиською міською радою Львівської області та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 визнано недійсним.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0170 га в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням 02.07 Для іншої житлової забудови з кадастровим номером: :01:003:0363, за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 224; дата реєстрації: 30.01.2020 року; підстава виникнення іншого речового права: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 22.01.2020 року Мостиською міською радою Львівської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Понесені судові витрати по даній справі залишено за позивачем ОСОБА_5 .

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 23 липня 2020 року - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18 серпня 2021 року оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності, в тому числі і земельними ділянками, які надаються у користування підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють управління цими будинками, відтак Мостиська міська рада Львівської області не наділена повноваженнями приймати рішення, які були оскаржені позивачем. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Вказує, що рішеннями XXXV сесії VII скликання Мостиської міської ради Львівської області №65 від 07.02.2019 року та XLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 року, а також договором оренди землі від 22.01.2020 року жодним чином не порушено права та законі інтереси позивача, зокрема, право власності на належну йому квартиру в багатоквартирному будинку.

Зазначає, що відсутні належні та допустимі докази виділення в натурі земельної ділянки в АДРЕСА_1 саме як прибудинкової території в розумінні ч. 2 ст. 42 ЗК України , оскільки відсутня відповідна землевпорядна документація.

Вважає, що в договорі оренди землі від 22 січня 2020 року дотримано всіх необхідних істотних умов, такі відповідають вимогам законодавства, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є належними суб`єктами оренди земельної ділянки, а Мостиська міська рада належним суб`єктом розпорядження земельними ділянками, які перебувають у комунальній власності, зокрема, і спірною земельною ділянкою.

Звертає увагу на те, що відсутні підстави для визнання договору оренди земельної ділянки від 22.01.2020 року недійсними, оскільки позивачем не надано доказів порушення його прав, а висновки суду грунтуються на припущеннях. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Мостиська міська рада Львівської області порушила вимоги ст.42 ЗК України щодо особливого статусу земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, винесення оскаржуваних рішень щодо третіх осіб ( ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ), які не подавали про це будь яких заяв, порушення цільового призначення земельної ділянки та не відповідність класифікації земельної ділянки виходячи з її призначення, а відтак спірні рішення Мостиської міської ради Львівської області №65 від 07 лютого 2019 року та №174 від 17 грудня 2019 року, договір оренди землі від 22.01.2020 року та подальшу державну реєстрацію прав на земельну ділянку слід визнати протиправними та скасувати.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є сусідами та проживають у житловому будинку АДРЕСА_1 , який є багатоквартирним, складається із трьох житлових квартир, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку мешканцями даного будинку, в тому числі сторонами, не створювалося.

Квартира АДРЕСА_2 в зазначеному будинку належить третім особам у справі - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (по 1/4 за кожним) на підставі свідоцтва про право власності від 12.04.2002 року.

ОСОБА_7 проживає в сусідній квартирі АДРЕСА_1 вказаного будинку, яка належить йому та членам його сім`ї на праві спільної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 25.08.1994 року.

Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, перебуває у комунальній власності Мостиської міської ради і відноситься до категорії земель ненаданих у власність чи користування Мостиської міської ради.

Рішенням XXXV сесії VII скликання Мостиської міської ради Львівської області №65 від 07.02.2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 », третім особам у справі надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 02.07 для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 та зобов`язано їх підготовлену документацію подати на затвердження сесії міської ради.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16.01.2020 року та Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 21.01.2020 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0363, місце розташування земельної ділянки АДРЕСА_1 , категорія земель землі житлової та громадської забудови, цільове призначення земельної ділянки 02.07 Для іншої житлової забудови, форма власності комунальна, площа земельної ділянки 0,0170 га.

Рішенням XLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17.12.2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 », третім особам у справі, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови, площею 0,0170 га (кадастровий номер :01:003:0363) в АДРЕСА_1 ; передано земельну ділянку для іншої житлової забудови, площею 0,0170 га (кадастровий номер :01:003:0363) в АДРЕСА_1 ; встановлено ставку орендної плати за користування земельною ділянкою в розмірі 12% від нормативно-грошової оцінки землі; зобов`язано укласти договір оренди землі та зареєструвати його у встановленому законом порядку.

Згідно договору оренди землі від 22.01.2020 року, укладеним між відповідачем , Мостиською міською радою (орендодавцем) та третіми особами у справі (орендарями), Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.02.2020 року та Акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду, передано у строкове платне користування (оренду) вищевказану земельну ділянку з цільовим призначенням 02.07 Для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363, яка розташована на території Мостиської міської ради за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 10 років з правом пролонгації та правом передачі в піднайм (суборенду) із сплатою орендної плати орендарем у грошовій формі у розмірі 12% від нормативної грошової оцінки та у терміни, визначені Податковим кодексом України.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваних рішень та укладення оспорюваного договору оренди землі між відповідачем, Мостиькою міською радою, та третіми особами слугувала письмова заява ОСОБА_1 (третьої особи) від 21.01.2019 року, зі змісту якої вбачається що ОСОБА_1 володіє квартирою в багатоквартирному будинку в АДРЕСА_3 , площею 31.8 кв.м та здійснив реконструкцію гаражу і добудову другого поверху квартири, таким чином збільшивши її площу до 191,5 кв.м. Однак, оскільки рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 19.12.2015 року у справі № 448/1476/14 було визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Мостиської міської ради та свідоцтво на право власності на реконструйовану квартиру, він ( ОСОБА_1 ) просив відповідача узаконити реконструкцію квартири та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для експлуатації, обслуговування реконструйованої ним квартири за адресою АДРЕСА_3 .

Судом також встановлено, що на підставі поданої ОСОБА_1 заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для експлуатації та обслуговування реконструйованої квартири, Мостиська міська рада Львівської області надала дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, а в подальшому і надано в строкове платне користування на підставі договору оренди землі від 22.02.2020 року земельну ділянку з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 в тому числі, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Згідно зі статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справа № 344/17464/15-ц (провадження № 61-11184св20) вказано, що «відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18).

З урахуванням вказаного визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернувся з позовом до суду про визнання протиправним та скасування рішення, визначивши склад сторін у справі у спірних правовідносинах наступний чином: відповідач - Мостиська міська рада Яворівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .

Аналізуючи заявлені позивачем позовні вимоги, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ХХХV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №65 від 07 лютого 2019 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для іншої житлової забудови в АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 »; визнання протиправним та скасуваня рішення ХLIV сесії VII скликання Мостиської міської Ради №174 від 17 грудня 2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для іншої житлової забудови в м. Мостиська гр. ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_6 »; визнання недійсним договору оренди землі від 22.01.2020 року про передачу земельної ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням 02.07. для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ; скасування державної реєстрації земельної ділянки в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для іншої житлової забудови з кадастровим номером :01:003:0363 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, щодо даної земельної ділянки безпосередньо стосуються прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , права оренди ними земельної ділянки.

Отже, співвідповідачами у цій справі, крім Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області, мають також бути ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , оскільки внаслідок задоволення позовних вимог позивача можуть бути скасовані рішення органу місцевого самоврядування, які є підставою виникнення права на земельну ділянку у вказаних осіб, які залучені до участі у справі, як треті особи.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач всупереч положенням статей 51, 175 ЦПК України, не зазначив усіх відповідачів, прав та інтересів яких може стосуватись ухвалене судове рішення, що призвело до вирішення спору з неналежним складом учасників.

Заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , а отже такі вимоги не можуть бути розглянуті судом і вирішені у спорі позивача з третіми особами, які в такій ситуації мають бути залучені співвідповідачами, оскільки лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість чи необґрунтованість позовних вимог, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 464/6314/17 (провадження № 61-13581св21).

За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_5 суду першої інстанції необхідно було відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 23 липня 2020 року в порядку забезпечення позову заборонено Мостиській міській раді Львівської області приймати будь-які рішення чи вчиняти дії щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для іншої житлової забудови, з кадастровим номером: :01:003:0363, площею 0,0170 га, наданої згідно договору оренди від 22 січня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 .

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , то з врахуванням ч.9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 23 липня 2020 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 18 серпня 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області , треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 23 липня 2020 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 27 червня 2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк