ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7966/21

Провадження № 22-ц/4820/1044/22

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: представника позивача та представника відповідача Голяки Л.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/7966/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року в складі судді Карплюка О.І. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_5 про поновлення становища, яке існувало до порушення, застосування наслідків нікчемного правочину.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В березні 2021 року АТ «УКРСИББАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на квартиру, об`єкт житловою нерухомості (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16365460), адреса: АДРЕСА_1 , яка була проведена на підставі нікчемного правочину договору купівлі-продажу, ВММ №684244,03.02.2010, посвідченого приватним нотаріусом Щербак Т.В., дата внесення запису про державну реєстрацію о 23.02.2010 рік з одночасним здійсненням державної реєстрації (визнання та підтвердження) права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , що виникло на підставі договору купівлі-продажу ВКС №527434,19.12.2007, приватний нотаріус Твердохліб Г.Г., р/н 8039;

визнати (поновити) державну реєстрацію обтяження нерухомого майна іпотекою (реєстраційний номер обтяження 6262391), підстава: договір іпотеки 8059, 19.12.2007 року, видавник приватний нотаріус Твердохліб Г.Г., об`єкт обтяження: квартира, об`єкт житлової нерухомості (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16365460), адреса: АДРЕСА_1 , тип обтяження: іпотека, іпотекодержатель АТ «УКРСИББАНК», іпотекодавець ОСОБА_1 , майновий поручитель ОСОБА_1 , боржник за основним зобов`язанням ОСОБА_5 , розмір основного зобов`язання 134239,90 доларів США, строк виконання основного зобов`язання 18.12.2037, заставна: немає, підстава виникнення обтяження: договір іпотеки 8059, 19.12.2007, видавник приватний нотаріус Твердохліб Г.Г.;

визнати (поновити) державну реєстрації обтяження нерухомого майна забороною на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 6262190), а саме: квартири, об`єкт житлової нерухомості (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 16365460), адреса: АДРЕСА_1 , яке виникло на підставі договору іпотеки за реєстровим №8059 від 19.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., тип обтяження: заборона на нерухоме майно, власник ОСОБА_1 , заявник АКІБ «УкрСиббанк».

На обґрунтування свого позову представник позивача вказував, що 19 грудня 2007 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 126111 доларів США.

З метою належного забезпечення виконання кредитних зобов`язань за цим договором позивач уклав із ОСОБА_1 договір іпотеки № 73306 від 19 грудня 2007 року, за яким в іпотеку прийнята квартира загальною площею 95,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки у Державному реєстрі іпотек були зареєстровані обтяження майна (предмета іпотеки) іпотекою за реєстраційним номером 6262391 від 19 грудня 2007 року та у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано заборону відчуження на нерухоме майно - номер обтяження 6262190 від 19 грудня 2007 року.

ОСОБА_5 належним чином свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконував, а тому рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2009 року із нього та із ОСОБА_1 солідарно була стягнута заборгованість в розмірі 1017905 грн. 44 коп., неустойка за порушення зобов`язань в розмірі 500 грн., пеня за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 5904 грн.84 коп., а також витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн. та 30 грн. витрати на ІТЗ, а всього 1 026040 грн. 28 коп.

Однак вказане судове рішення не було виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена.

14 січня 2021 року Першим відділом ДВС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), на підставі дубліката виконавчого листа, по справі №2-1999/09 відкрито виконавче провадження, де боржником є ОСОБА_1 .

Разом із тим в ході проведення перевірки майнового стану боржника банку стало відомо про відсутність відомостей про державну реєстрацію обтяження предмета іпотеки.

Згідно інформаційної довідки від 15 березня 2021 року №248138506 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: 02 лютого 2010 року приватний нотаріус Твердохліб Г.Г. внесла зміни до Державного реєстру іпотек, а саме: вилучила запис про заборону на нерухоме майно за №6262190 та вилучила запис про іпотеку №6262391. 23 лютого 2010 року приватний нотаріус Щербак Т.В. провів державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, ВММ №684244,03.02.2010 року.

На інформаційний запит банку до приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г., остання відповіла, що обтяження були вилученні нею на підставі листа начальника відділення № 303 АТ «УКРСИББАНК» Савицького В.А. Підставою для вилучення записів про обтяження зазначено те, що предмет іпотеки був реалізований на прилюдних торгах.

Однак, позивач вказував, що такі дії є незаконними, оскільки станом на день вилучення записів про заборону та іпотеку жодних підстав для зняття обтяжень не існувало.

АТ «УКРСИББАНК», як іпотекодержатель, не давав згоди на відчуження предмету іпотеки, а відтак договір купівлі-продажу №684244,03.02.2010 від 03 лютого 2010 року є нікчемним.

Наразі рішення суду не виконане, договір іпотеки №73306 від 19 грудня 2007 року не припинив свою дію, а основне зобов`язання залишається невиконаним. Тому, посилаючись на вищевказані обставини позивач просив суд задоволити його позов.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи вини працівників АТ «УКРСИББАНК» у зловживанні службовим становищем та вчиненні службового підроблення не доведено і не встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки кримінальне провадження з цього приводу не завершене. Крім того, договір купівлі-продажу квартири №684244,03.02.2010 від 03 лютого 2010 року в судовому порядку не оспорювався.

Не погоджуючись із вказаним рішенням АТ «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на невідповідність висновків суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов, а також здійснити перерозподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що розглядаючи справу суд першої інстанції взагалі проігнорував питання чинності іпотеки. На думку апелянта, відповідь на це питання має ключове значення для правильного вирішення справи. Вказує, що відповідно до п. 6.1 договору іпотека діє до повного виконання зобов`язань за кредитними договорами. Рішення суду, яким встановлено розмір заборгованості за кредитними договорами, виконання яких забезпечується квартирою АДРЕСА_2 , не виконане та перебуває на примусовому виконанні в органах ДВС, про що наявні відомості в матеріалах справи. Отже, оскільки заборгованість не погашена, а також - АТ «УКРСИББАНК» не набував права власності на предмет іпотеки, тому вважає, що на даний час договір іпотеки є дійсним.

Апелянт зазначає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки факт реалізації предмета іпотеки згідно із ЗУ «Про іпотеку» або набуття права власності на квартиру АТ «УКРСИББАНК» ніякими доказами не підтверджений. Іпотека не була припинена і під час державної реєстрації зміни права власності на нерухоме майно відповідно до договору купівлі-продажу від 23 лютого 2010 року.

Крім того, апелянт вважає, що суд не дослідив доводи позовної заяви щодо неправомірності дій особи, яка ініціювала вилучення заборони на нерухоме майно, оскільки нотаріус належним чином не перевірила обсяг повноважень Савицького В.В. Вказана особа не мала повноважень ініціювати вилучення заборони на нерухоме майно. Разом з тим питання встановлення вини працівників банку у зловживанні службовим становищем та вчиненні службового підроблення взагалі не має правового значення для правильного розгляду цієї справи, оскільки рішення за наслідками кримінальної справи мало би приюдиційне значення на підставі вимог ч.6 ст.82 ЦПК України.

Апелянт вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилися обставини укладання договору купівлі-продажу квартири від 03 лютого 2010 року, оскільки банк, як іпотекодержатель, згоди на укладання зазначеного договору не надавав, тому даний договір, вважається нікчемним в силу ст.12 Закону України «Про іпотеку».

Також апелянт вважає, що при вирішенні цього спору, слід взяти до уваги правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду по справі №922/2589/19 від 23.06.2020р., по справі №912/2037/19 від 30.09.2020р., по справі №715/1984/19 від 02.06.2021р.,по справі №125/274/18 від 30.06.2021 р.

Зазначає, що суд не дослідив обставини, що мають значення для справи у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального права. Поза увагою суду залишились умови договору іпотеки від 19 грудня 2007 року, зміст витягів №16131380 та №16131854 від 19 грудня 2007 року про реєстрацію заборони іпотеки, інформація, яка міститься в інформаційній довідці від 15 березня 2021 року за №248138506, зміст та умови договору купівлі-продажу від 03 лютого 2010 року.

Щодо пропуску строку звернення до суду із захистом своїх прав, про які заявлено ОСОБА_4 , то вказує, що про вилучення обтяжень та укладання договору купівлі-продажу квартири від 03 лютого 2010 року остання банк не повідомляла, а тому у нього не було об`єктивної можливості дізнатися про його наявність. Про те, що відомості, які містяться в Державному реєстрі речових прав не відповідають дійсності банк дізнався лише 15 березня 2021 року, отже, на думку апелянта, ним не пропущено строк звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вважає рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2022 року законним і обґрунтованим. Вказує, що розглядаючи спір суд правильно застосував правові позиції, викладені у рішеннях суду вищої судової інстанції.

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є добросовісними набувачами спірної квартири. На момент її придбання в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про існування у будь-яких третіх осіб прав чи обтяжень відносно придбаного нерухомого майна. Навпаки, квартира була зареєстрована за відчужувачем ОСОБА_1 і була вільна від будь-яких зобов`язань чи обтяжень.

Зазначає, що не існує будь-яких правових підстав для визнання недійсним (нікчемним) договору купівлі-продажу спірної квартири. Також відповідачка повністю не погоджується із позицією АТ «УКРСИББАНК» щодо не застосування строку позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (нове найменування АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 126111 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 18 грудня 2037 року та проценти за його користування в розмірі 11,90 % річних.

В цей же день 19 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами №0 між АКІБ «УкрСиббанк» (нове найменування АТ «УКРСИББАНК») та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №73306, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. та зареєстрований в реєстрі за №8059. Згідно договору іпотеки, іпотекодавцем передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 . Право власності на вказану квартиру ОСОБА_1 набула на підставі договору купівлі-продажу укладеного між нею та ОСОБА_7 19 грудня 2007 року.

Одночасно з нотаріальним посвідченням договору іпотеки у Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження іпотекою за реєстраційним номером 6262391 від 19.12.2007 року та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано заборону на нерухоме майно за реєстраційним номером 6262190 від 19.12.2007 року.

Рішення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 25 березня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість по кредиту згідно Договору про надання споживчого кредиту за № 0 від 19.12.2007 року в розмірі 1017905 грн. 44 коп., неустойку за порушення зобов`язань в розмірі 500 грн., пеню за порушення термінів повернення кредиту в розмірі 5904 грн.84 коп., а також витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн. та 30 грн. витрати на ІТЗ, а всього 1026040 грн. 28 коп.

Разом з тим, 02 лютого 2010 року начальник відділення №303 АТ «УкрСиббанк» Савицький В.А. направив приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. повідомлення «Про зняття заборони» в якому вказав, що АТ «УкрСиббанк» просить зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 в зв`язку з реалізацією з прилюдних торгів та припиненням дії договору іпотеки посвідченого 19.12.2007 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. за реєстровим номером №8059.

02 лютого 2010 року на підставі даного повідомлення приватний нотаріус Твердохліб Г.Г. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вилучила запис про заборону на нерухоме майно №6262190 та з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку нерухомого майна №6262391.

03 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 .

В цей же день, на підставі зазначеного договору купівлі-продажу, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. зареєстровано право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на вказану квартиру.

Рішення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області від 25 березня 2009 року було звернуто стягувачем до примусового виконання, на даний час перебуває на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

При цьому судом встановлено, що звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , іпотекодержателем не проводилося та дана квартира з прилюдних торгів не реалізовувалась.

Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на час вчинення оскаржуваних дій) визначено, що нотаріус, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Порядок зняття нотаріусами заборони відчуження майна станом на дату вчинення оспорюваних дій врегульовані Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України N 20/5 від 03.03.2004 року.

Так за пунктом 253 Інструкції нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, в тому числі за заявою: банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання; заставодавця (іпотекодавця) у разі визнання рішенням суду договору застави (іпотеки) недійсним; заставодержателя (іпотекодержателя) у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) на підставі виконавчого напису нотаріуса.

До заяви додаються примірники правочинів, свідоцтв, що містять запис про накладені заборони щодо відчуження.

У разі зняття заборони щодо відчуження за заявою однієї із сторін договору застави (іпотеки) нотаріус надсилає повідомлення про зняття заборони щодо відчуження іншій стороні правочину.

Зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, підлягає обов`язковій реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно з Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 9 червня 1999 року N 31/5.

Таким чином приватний нотаріус Твердохліб Г.Г., отримавши відповідне повідомлення банку про припинення договору іпотеки, подане його працівником, мала діяти в спосіб та порядок передбачені Законами України «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року.

В той же час відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

У частині першій статті 13 вказаного Закону передбачено, що предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників усіх об`єктів нерухомого майна, переданих в спільну іпотеку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

У справі, що переглядається судом беззаперечно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була предметом договору іпотеки від 19 грудня 2007 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами № 0 від 03.12.2007 року та №0 від 03.12.2007 року.

У подальшому вказана квартира була відчужена на користь громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які на даний час є власниками квартири.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню».

У постанові від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки про те, що:

виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру не впливає на чинність іпотеки. Скасування рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;

запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;

у випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.

Така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 грудня 2021 року в справі № 369/2593/18, від 08 грудня 2021 року в справі № 638/5977/16.

У справі, що переглядається, АТ «УКРСИББАНК» пред`явив до набувачів нерухомого майна позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності за вказаними особами на спірну квартиру та визнання (поновлення) державної реєстрації обтяження нерухомого майна іпотекою, а саме квартири АДРЕСА_3 .

За таких обставин з врахуванням норм права та правових позицій Верховного Суду у задоволенні позову АТ ««УКРСИББАНК» слід було відмовити саме у зв`язку з обранням позивачем неефективного та неналежного способу захисту порушеного права.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, проте помилився щодо мотивів такої відмови, у зв`язку з чим оскаржене судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

З цих підстав доводи апеляційної скарги щодо необхідності задоволення позову в повному обсязі слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 квітня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова