Справа № 185/4572/21
Провадження № 2/185/223/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Астапчук Д.В., за участю представника відповідача Янчук І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/4572/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

09.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 300 000 грн. в рахунок відшкодування за завдану моральну шкоду, мотивуючи тим, що знаходився у трудових відносинах з виробничим структурним підрозділом «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та працював електрослюсарем підземним. 01.10.2019 р. під час роботи у відповідача в 4-ю зміну о 07 годині 15 хвилині в приміщенні №1 цеху для ремонту електрообладнання дільниці ПЕРЕ під час виконання виробничого завдання по ремонту пускача утворилася електрична дуга, яка опекла позивачу кисті рук. За висновком МСЕК від 04.03.2020 р. (первісно), встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30% (тридцять) та визнано інвалідом третьої групи. Інвалідність була встановлена строком - до 01 квітня 2021 р. За висновком МСЕК від 31.03.2021 р. (повторно), встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 30% (тридцять) та визнано інвалідом третьої групи. Інвалідність встановлена строком - до 01 квітня 2023 р. Причина інвалідності - трудове каліцтво. Позивач вважає, що факт заподіяння йому моральної шкоди наявний, оскільки він: втратив професійну працездатність - 30%; став інвалідом 3 групи; часто потребує сторонньої допомоги; відчуває фізичний біль і страждання. При температурі повітря менше 10 градусів по Цельсію кисті рук синіють, «викручують», пухнуть й трясуться. При літній температурі повітря й сонячних променях шкіра кистей рук червоніє, стає липкою, з`являється зуд й біль; руки втратили чутливість; при зміні любих погодних умов починаються постійні болі в кистях; має на руках страшні сліди опіку; постійно відчуває наслідки травми: обмеженість рухів у постраждалих суглобах та пальцях рук, не може захватити руками навіть неважкі речі при піднятті незначних за вагою й, оскільки пальці мимоволі розтискаються; постійно розчесує шкіру в місцях опіку, що неприємно йому самому та оточуючим; має ряд обмежень від лікарів щодо повсякденного життя; фактично не має можливості займатися домашніми справами, що потребують навіть незначних фізичних зусиль; став фактично тягарем для рідних; змушений був відмовитеся від активного в минулому життя; втратив впевненість у майбутньому; змушений докладати неймовірних зусиль для організації свого життя.

18.08.2021 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. Вважає, що до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження зміни психологічного здоров`я, а також істотного погіршення психологічного аспекту життя позивача. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Вважає, що роботодавець забезпечив всі належні умови праці, забезпечив позивача ЗІЗ при виконанні своїх трудових обов`язків, тому зв`язку між діями відповідача та моральними стражданнями позивача немає, а, отже, і вина підприємства відсутня.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду витребувано докази.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача про призначення судово-психологічної експертизи, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, підтримала доводи відзиву, звернула увагу, що актом розслідування нещасного випадку встановлено вину позивача в порушенні правил з охорони здоров`я та гігієни праці.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем в шахті з 04.07.1997, направлений на курси підземних гірників з відривом від виробництва з 14.07.1997, виробнича практика з 04.08.1997, учень підземного гірника з повним робочим днем в шахті з 19.08.1997, по закінченню курсів направлений підземним гірником 3 р з повним робочим днем в шахті з 21.08.1997, направлено на курси підземних ел. слесарів з відривом від виробництва з 12.01.1998, направлений на виробничу практику учнем підземного електрослюсаря з повним робочим днем в шахті з 08.04.1998, по закінченню курсів переведений підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем в шахті з 05.06.1998, переведений підземним електрослюсарем 5-го розряду з повним робочим днем в шахті з 01.04.2004, 05.03.2020 року позивача було звільнено за станом здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України.

На підставі висновку комісії згідно акту форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 02 жовтня 2019 р. о 07 годині 15 хвилин від 11.10.2019 року ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ім. ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» нещасний випадок є пов`язаним з виробництвом. Складено акт за формою Н-1/П та прийнято до обліку на ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ».

Згідно акту від 15.10.2019 року за формою Н-1/П, ОСОБА_1 електрослюсар підземний дільниці підземного енергопостачання та ремонту електрообладнання ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ імені ГЕРОЇВ КОСМОСУ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», порушив п.4.1.1. НПАОП 40.1.- 1.07-01 «Правила експлуатації електрозахисних засобів» (Під час обслуговування електроустановок повинні застосовуватись засоби захисту від ураження електричним струмом (електрозахисті засоби), від впливу електричного поля, а також засоби індивідуального (далі 313) та колективного захисту згідно з ТОСТ 12.4.011.), «Вибухобезпечні магнітні пускачі ПМВІ, ПМВІР Технічний опис та інструкція з експлуатації» (Для включення пускача потрібно:... закрити коробку ввідного пристрою, перевірити вибухозахисні зазори між коробкою та кришкою; перевірити прокладку джгутів дротів іскробезпечних ланцюгів), п. 1.14 «Інструкції №6 з охорони праці для електрослюсаря підземного» (Робочий зобов`язаний: - знати та виконувати вимоги нормативних актів та технічних документів з безпечної технології робіт і охороні праці, що стосується його професії та робочого місця; - знати та виконувати вимоги заводських інструкцій (керівництв) з експлуатації машин та обладнання в межах своєї професії та робочого місця; - не наражати на небезпеку своє життя, а також життя і здоров`я інших людей).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №615500 від 04.03.2020 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена третя група інвалідності з 03.03.2020 року.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №077666 від 04.03.2020 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , встановлено третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 30% (тридцять), дата огляду -04.03.2020, потреба у медичній та соціальній допомозі: сан-кур. мед. лікув.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №146493 від 31.03.2021 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, строком до 01.04.2023 року, висновок про умови та характер праці ЛФП без хім.реагентів, рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності лікув. у сім. лік., ортопеда, комбустіолога.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №061633 від 31.03.2021 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК № 440, ОСОБА_1 , встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 30% (тридцять), дата огляду -31.03.2021, потреба у медичній та соціальній допомозі: сан-кур. мед. лікув.

Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №290 від 04.03.2020 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2021 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 30%. Актом огляду медико-соціальною експертною комісією №440 від 31.03.2021 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності до 01.04.2023 р. внаслідок трудового каліцтва, ступінь втрати професійної працездатності - 40%.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних

і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008).

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, відсутній висновок судової експертизи, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок нещасного випадку.

Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України.

Винні дії позивача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні його позову про відшкодування моральної шкоди, внаслідок нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії мають бути враховані при визначенні розміру моральної шкоди, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину позивача у настанні нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість внаслідок ушкодження здоров`я позивача, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін життєвих зв`язків, а саме 30 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, з огляду на ступінь та характер ушкоджень, отриманих позивачем, а саме отримання опіків обох рук, враховує обставини, які спричинили нещасний випадок, що є безумовно психотравмуючими обставинами, які вимагають в подальшому докладання зусиль для організації життя та відновлення нормального психоемоційного стану, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 30 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року).

До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26000 грн станом на 01.01.2022 року).

Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 300 грн.

Керуючись ст. 5,12,13, 81, 89, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 300 (триста) грн.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", , місце знаходження: вул. Соборна, буд. 76, м. Павлоград Дніпропетровська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 28 червня 2022 року.

Суддя А. О. Врона