465/1884/21
6/465/98/22
Ухвала

Іменем України

17.06.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі судового засідання Савченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові заяву боржника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019р. у цивільній справі № 465/1884/21 за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

встановив:

Заявник - відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду від 30.03.2022р. у цивільній справі №465/1884/21 за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. У своїй заяві про відстрочку виконання судового рішення, боржник зазначає, що він не працює, доходів не має, отримує пенсію за вислугу років, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка не працює. Відтак, просить розстрочити виконання рішення суду, оскільки його виконання в повному обсязі одноразово ускладнить його майновий стан та майновий стан його родини, що в свою чергу завдасть шкоди членам його сім"ї.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.06.2022р. прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання.

В судове засідання представник позивача та відповідач не прибули, про причини неявки суд не повідомили, відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи, суд встановив наступне.

Рішенням Франківського районного суду м. Львва від 08.10.2019р. у цивільній справі № 465/1884/21 задоволено позов Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів стягнено з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості кошти у сумі 99 820 (дев"яносто дев"ять тисяч вісімсот двадцять) гривень 26 коп. та судовий збір в сумі 2 270 (дві тисячідвісті сімдесят) гривень 00 коп.

Рішення суду не оскаржено та набрало законної сили.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист.

За змістом ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу, або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу, або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист виданий на примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили та не було добровільно виконано боржником.

Відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 129-1 Конституції України закріплено те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 21 лютого 2019 у справі № 2-54/08.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Суд приймає до уваги пояснення боржника ОСОБА_1 щодо неможливості в повному обсязі відразу виконати рішення суду, зважаючи на його скрутне майнове становище.

При цьому, суд враховує те, що боржник бажає виконати рішення суду в добровільному порядку.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», роз"яснив, що задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо).

Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Стороною позивача не надано будь - яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в заяві про розстрочку виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 259, 260, 263, 435 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву боржника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 08.10.2019р. у цивільній справі № 465/1884/21 за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задоволити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 17.06.2021 року по справі №465/1884/21 за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в сумі 99 820 (дев"яносто дев"ять тисяч вісімсот двадцять) гривень 26 коп.терміном на 12 (дванадцять) місяців з дня набрання ухвали суду законної сили, шляхом сплати щомісячного платежу:

до 01.07.2022р. - 8322 (вісім тисяч триста двадцять дві) гривень 32 коп.;

до 01.08.2022р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.09.2022р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.10.2022р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.11.2022р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.12.2022р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.01.2023р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.02.2023р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.03.2023р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.04.2023р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.05.2023р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.;

до 01.06.2023р. - 8318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. Кузь