Справа № 522/6216/21
Провадження № 2/522/1031/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
24 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими що втратили право користування майном,
В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.
18.11.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про залишення позовних вимог в частині вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , без розгляду (а.с. 134).
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2021 року позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , про визнання такими, що втратили право користування та зняття з реєстраційного обліку залишено без розгляду. Закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про зняття з реєстраційного обліку визнання такими що втратили право користування майном та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 155 156).
У судове засідання, призначене на 02.06.2022 представник позивача не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 02.06.2022 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 24 червня 2022 року.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та позичальником ОСОБА_5 укладено Іпотечний договір № 1182 від 11 червня 2007 року, за умовами якого в іпотеку банку передано однокімнатну квартиру загальною площею 30,0 (тридцять цілих) кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10 12).
Згідно Рішення № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» та визначено, що правонаступником всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк» (а.с. 17).
05.02.2020 державним реєстратором: приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру загальною площею 30,0 кв.м., житловою площею 13,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підстава для державної реєстрації: передавальний акт, серія та номер: б/н, виданий 11.10.2019, видавник АТ «Альфа Банк» та АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 14).
Згідно пункту 4.1 Іпотечного договору № 1182 від 11 червня 2007 року, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки
Іпотекодержатель може обрати один із передбачених у ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» способів задоволення своїх вимог.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
У зв`язку із порушенням умов кредитного договору, зокрема щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитним коштами, позивач у позасудовому порядку урегулював питання звернення стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку».
05.02.2020 АТ «Альфа-Банк» набуло у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України, право власності на спірну квартиру. Відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно Відомостей № А7-248247-ю/л станом на 01 жовтня 2021 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 135).
Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26.10.2020, яке набрало законної сили 26.11.2020, ОСОБА_5 та ще 23 особи визнано такими, що втратили право користування однокімнатною квартирою загальною площею 30,0 (тридцять цілих) кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54-59).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1ст. 546 ЦК України).
В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1ст. 572 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України, предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України).
Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 4. ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).
Суд вважає, що після переходу права власності на спірну квартиру за борговими зобов`язаннями ОСОБА_5 до АТ «Альфа-Банк» (іпотекодержатель) члени її сім`ї втратили право користування цим житлом.
Так, з 05.02.2020 з часу зміни власника квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки, право відповідачів на користування житлом втрачено з часу переходу права власності з 05.02.2020, проте відповідачі залишаються зареєстрованими у квартирі без будь-яких правових підстав, чим, що порушують права АТ «Альфа-Банк» як одноособового власника.
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ч.2 ст. 317 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому».
В постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року по справі № 6-158цс14 викладено правову позицію, якою визначено, що аналіз норм ч. 1 ст.383, ст. ст. 391,405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вона є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовної вимоги про зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою з огляду на наступне.
Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Отже, суд не вбачає законних підстав для задоволення вимоги позивача щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів, оскільки в розумінні норм статті 4 ЦПК України дана вимога є передчасною, так як права позивача в даному випадку не порушені, а наявність вказаного рішення суду, що набрало законної сили, є підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідачів в цій квартирі.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з кожного з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1135,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України; ст.ст. 150, 156 ЖК України; ст.ст. 33, 37 Закону України «Про іпотеку» ст. ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про зняття з реєстраційного обліку визнання такими що втратили право користування майном, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування однокімнатною квартирою, загальною площею 30,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Акціонерного товариства «Альфа - Банк (код ЄДРПОУ -23494714) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1135,00 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 24 червня 2022 року.

Суддя Ю.І.Ковтун