Справа № 752/6019/21
Провадження № 4-с/752/63/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Гненик К.В.

представника заявника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Київ/ Кушніренка В.В., заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із скаргою і просить скасувати постанову старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції / м.Київ / Кушніренка В.В. від 11 грудня 2020 року ВП № 63794659 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на користь Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» 2 585 668, 75 гр.заборгованості.

Посилається на те, що з Єдиного реєстру боржників в мережі Інтернет їй стало відомо, що Бучанським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження ВП №63794659.

19 лютого 2021 року в Бучанському міському ВДВС ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) вона ознайомилася з виконавчим провадженням та отримала оскаржувану постанову.

При цьому вказана постанова нею за місцем реєстрації та проживання не отримувалася.

Зазначає, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не було перевірено дотримання стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскілький цей строк ним був пропущений ще в 2016 році.

Це підтверджується і ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12 вересня 2017 року, якою КС «Тринадцята зарплатня» було відмовлено в задоволенні заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Не дивлячись на це, КС«Тринадцята зарплатня» звернулася до начальника Бучанського відділу ДВС зі скаргою на іншу постанову, а саме постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 листопада 2015 року в ВП №46192840, хоч ці причини уже були визнані неповажними ухвалою Голоіївського районного суду м.Києва від 12 вересня 2017 року.

Постановою начальника Бучанського міського ВДВС від 16 листопада 2017 року була скасована постанова Бучанського міського ВДВС від 30 лтопада 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №46192840.

Ці дії начальника Бучанського міського ВДВС постановою в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 02 листопада 2018 року визнано неправомірними, як і дії державного виконавця Кудрановського Ю.В. про скасування процесуальних документів та вчинення дій у вказаному виконавчому провадженні.

При зверненні з заявою про відкриття виконавчого провадження в обґрунтування дотримання строків звернення рішення суду до виконання стягувачем - КС`Тринадцята зарплатня» була подана постанова про поверенння виконавчого документа від 16 листопада 2018 року в ВП № 46192840.

Однак зазначена постанова була скасована постановою начальника відділу від 16 листопада 2018 року в зв`язку з помилкою державного виконавця.

Таким чином, останньою дійсною постановою в даному виконавчому провадженні є постанова від 30 листопада 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, а виконавчий лист станом на 16 листопада 2018 року знаходився в відділі без правових підстав.

З урахуванням цього вважає, що 11 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Кушніренко В.В. було відкрито виконавче провадження № 63794659 більше ніж через 4 роки після повернення виконавчого документа стягувачу 30 листопада 2015 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

В судовому засіданні 08 грудня 2021 року, протокольною ухвалою суду було замінено заінтересовану особу, а саме стягувача - Кредитна спілка «Тринадцята зарплатня» на ОСОБА_2 .

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Стягувач в судове засідання не з`явився, однак подав відзив, у якому зазначив, що заявник звернулася до суду зі скаргою з пропуском встановленого законом 10-денного строку, оскільки остання вже зверталася до суду 12 лютого 2021 року.

Цими обставинами володів і представник заявника при оскарження ухвали від 08 лютого 2021 року в іншій справі.

Проаналізувавши дії державного виконавця в межах виконавчого провадження, зазначив, що повернення виконавчого листа стягувачу постановою державного виконавця від 30 листопада 2015 року не позбавляло стягувача права на повторне його пред`явлення до виконання в межах трьохрічного строку, як це передбачено п.5 розділу ХШ Прикінцеві та перехідні положення Закону України « Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Даним пунктом передбачено, що виконавчі листи, видані до набранням чинності даним законом, пред`являються до виконання протягом трьох років.

Реалізуючи своє право, 09 листопада 2017 року спілка подала виконавчий лист до виконання, тобто в межах визначених законом строків.

Зазначив також, що заявник пропустила строк для звернення до суду, оскільки ще до 19 лютого 2021 року, коли вона ознайомилася з матеріалами виконавчого провадження, володіла інформацією про відкриття виконавчого провадження, а поштову кореспонденцію, як правило, намагалася не отримувати.

Просить відмовити в задоволенні скарги.

Інші учасники в судове засідання також не з`явилися, про час розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Про причину неявки суд до відома не поставили.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 квітня 2010 року був задоволений позов Кредитної спілки "Тринадцята зарплатня" до заявника та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним судовим рішенням стягнуто солідарно з заявника з іншими особами на користь КС "Тринадцята зарплатня" 2 585 668,75 грн. Заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 15 травня 2012 року рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13 квітня 2010 року залишено без змін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2012 року за заявою КС`Тринадцята зарплатня» була задоволена заява стягувача про видачу дублікатів виконавчих листів у справі.

Дублікати виконавчих листів були отримані представником стягувава 07 грудня 2012 року.

/ т.1, а.с. 51; т.2, а.с. 64 - 65; 72 /

Встановлено також, що ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 12 вересня 2017 року в задоволенні заяви представника Кредитної спілки "Тринадцята зарплатня" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання в даній цивільній справі було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 24 листопада 2017 року апеляційна скарга Кредитної спілки «Тринадцята зарплатня» на ухвалу суду визнана неподанною та повернута стягувачу.

Таким чином, ухвала суду набрала законної сили.

/ а.с. 50 - 54 /

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Бучанського міського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кушніренка В.В. від 11 грудня 2020 року було відкрито виконавче провадження № 6379469 про солідарне стягнення з заявник на користь КС «Тринадцята зарплатня» 2 585668,75 грн. заборгованості відповідно до виданого 07 грудня 2012 року дубліката виконавчого листа.

З матеріалів справи вбачається, що за зверненням заявника Бучанським міським відділом державної виконавчої служби листом від 29 березня 2021 року надана хронологія дій державних виконавців при виконанні даного рішення суду.

Так, виконавчі провадження за заявою стягувача відкривалися неодноразово, як і неодноразово виконавчі документи поверталися стягувачу.

З матеріалів справи та виконавчого провадження № 63794659 вбачається, що 23 січня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 46192840, а 30 листопада 2015 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження».

Постановою начальника відділу від 30 жовтня 2017 року за скаргою стягувача постанова від 30 листопада 2015 року була скасована та зобов`язано державного виконавця вчинити дії згідно Закону України « Про виконавче провадження».

16 листопада 2017 року державним виконавцем Кудрановським Ю.В.винесено постанову про скасування процесуального документа- постанови про повернення виконавчого документа від 30 листопада 2015 року.

Постановою в.о. начальника Управління державної виконавчї служби Головного територіального управління в Київській обл. від 02 листопада 2018 року дії начальника відділу щодо скасування постанови про повернення виконавчого документа від 30 листопада 2015 року та державного виконавця Кудрановського Ю. В. щодо скасування процесуальних документів визнано неправомірними.

Постановою державного виконавця Дмитрук Г.А. від 16 листопада 2018 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України « Пр виконавче провадження».

16 листопада 2018 року в.о. начальника відділу було виправлено стан ВД/ВП і скасовано виконавчу дію від 16 листопада 2018 рокущодо скасування процесуального документа, а саме постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 листопада 2018 року, винесену державним виконавцем Дмитрук Г.А./ помилка виконавця/.

/ а.с.7 - 18; 40 - 47; 121 - 124 /

Постановою від 11 грудня 2020 року за заявою стягувача було відкрито виконавче провадження № 63794659.

/ а.с. 5 - 6 /

Як зазначено вище, рішення начальника відділу про скасування постанови про повернення виконавчого документа від 30 листопада 2015 року, а також рішення державного виконавця про скасування постанови про повернення виконавчого документа в межах виконавчого провадження, визнані незаконними 02 листопада 2018 року.

З урахуванням цього, виконавчий документ 16 листопада 2018 року повернуто стягувачу після рішення в.о. начальника Управління державної виконавчї служби Головного територіального управління в Київській обл. від 02 листопада 2018 року.

Тобто, на даний час постанова державного виконавця від 30 листопада 2015 року про повернення виконавчого документу на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» є чинною, натомість виконавчі дії, вчинені державним виконавцем від 16 листопада 2018 року, скасовані (виправлено стан ВД/ВП), постановою в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 02 листопада 2018 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV /, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 5 даної статті визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно

пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» / в редакції Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, діючого на момент ухвалення рішення суду про стягнення з заявника заборгованості та звернення його до виконання / виконавчі листи могли бути пред`явлені до виконання протягом року.

При цьому строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

02 червня 2016 року був прийнятий Закон України № 1404-VIII Закону України

"Про виконавче провадження", який набув чинності 05 жовтня 2016 року.

Відповіднодо п.5 розділу ХШ Прикінцеві та перехідні положення виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Частинами 1, 2 ст.12 даного Закону визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином, за змістом ст.12 Закону України « Про виконавче провадження» / в редакції Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року / пункт 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності даним законом.

Таким чином, після повернення виконавчого документа стягувачу постановою державного виконавця від 30 листопада 2015 року, на момент звернення стягувача до органів виконавчої служби 25 листопада 2020 року визначений законом строк для його пред`явлення до виконання минув.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З урахуванням цього суд вважає обґрунтованими твердження заявника про незаконність оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної поза межами встановленого законом строку, а тому скарга підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги твердження представника стягувача щодо дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, а також про пропуск заявником строку для звернення до суду, виходячи з наступного.

Вище судом приведена хронологія дій державних виконавців при виконанні рішення суду, а також чинності постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 30 листопада 2015 року.

Враховуючи ці обставини, дії начальника відділу та державного виконавця в 2018 році, визнані незаконними в.о. начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. та подальша постанова державного виконавця про скасування процесуальної дії на виконання даного рішення, не впливає на законність постанови від 30 листопада 2015 року, її чинності, та, виходячи з цього, пропуск стягувачем строку для звернення виконавчого документа до виконання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч.1 ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод.

Заявник зазначила і це не спростовано матеріалами справи і стягувачем, постанова про відкриття виконавчого провадження отримана нею 19 лютого 2021 року в приміщенні органу виконавчої служби.

В цей же день вона отримала можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та підставами його відкриття.

Раніше ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та з`ясувати підстави відкриття виконавчого провадження не могла, оскільки при зверненні 03 лютого 2021 року з`ясувалося, що державний виконавець перебуває на лікарняному, а видати їй постанову не змогли, оскільки у відділі не працювала база.

Доказів іншого інші учасники справи до суду не надали. До суду з позовом заявник звернулася 01 березня 2021 року.

З урахуванням цього суд вважає звернення заявника до суду зі скаргою у строк, визначений законом.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10 -12, 447 - 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції /м.Київ/ Кушніренка В.В. від 11 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63794659.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 червня 2022 року.

Суддя: К.В. Машкевич