ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4202/22 Справа № 210/6415/21 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/6415/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачка - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Павленко Вячеслав Вікторович, на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року, яке ухвалене суддею Вікторович Н.Ю. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 09 лютого 2022 року -,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що у нього з 07.09.2018 року змінилися обставини, йому виповнилося 60 років. Також, вказував, що його фінансові витрати на утримання будинку та прилеглих територій, вивіз сміття, комунальні послуги за останні 6 місяців становить 8 368,06 грн., тоді як його дохід за вказаний період становить 16727,38 грн. Такі фінансові витрати більше 50 % доходів. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. ст. 202, 205 СК України, ст. ст. 1, 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просив суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку та доходу, щомісячно на свою користь.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили на строк три роки.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір, у розмірі 908, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , понесені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що ОСОБА_1 не спілкується з відповідачкою ОСОБА_2 , проживає у місті Одесі.

Вказує, що позивач отримує пенсію за віком, проте не є непрацездатною особою в розумінні ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначає, що позивач ухилявся від сплати аліментів на утримання відповідачки до її повноліття, на підтвердження чого додала до апеляційної скарги письмові докази, та вважає, що є всі підстави для звільнення відповідачки від сплати аліментів на користь батька.

Вважає, що позивач отримує пенсію, розмір якої дорівнює встановленому законом прожитковому мінімуму, тому позивача не можна визнати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні статті 202 СК України. Також, вказує, що він є власником Ѕ частки квартири у місті Одесі, в якій мешкає.

Посилається, на те, що позивачем не доведено того, що отримана ним пенсія не забезпечує його потреб у харчуванні, лікуванні.

Наполягає, що вона не має матеріальної можливості надавати ОСОБА_1 матеріальної допомоги, оскільки має захворювання, зокрема, перебуває на обліку в ОКЗ «Криворізький центр СНІД» та їй рекомендовано прийом ліків погодинно постійно. У відповідачки виявлений вірус гепатиту С, у зв`язку з чим вона потребує систематичного і постійного лікування.

Крім того, чоловік відповідачки є особою з інвалідністю третьої групи та потребує лікування, мати відповідачки знаходиться на її утриманні та також потребує матеріальної допомоги з боку ОСОБА_4 .

Вказує, що вона разом з чоловіком винаймає житло та витрачає грошові кошти щомісячно у розмірі 5000 гривен орендної плати та сплачує 50% вартості за послуги електроенергії , газу за лічильником та послуги за Інтернет.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, ОСОБА_1 зазначає, що він, як внутрішньо переміщена особа потребує захисту, письмові докази, надані відповідачкою російською мовою вважає не дійсними, та йому не зрозумілими, оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, як необґрунтовану.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, відповідно до вимог п.1ч.4 ст.274 справи про стягнення аліментів розглядаються в спрощеному позовному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено обставин щодо звільнення відповідачки від обов`язку утримувати свого батька з підстав, викладених у ст. 204 СК України. Оскільки позивач є пенсіонером, а донька не допомагає батьку матеріально, не забезпечує його всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, яка є донькою позивача, слід стягнути аліменти на його утримання.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 04 травня 2017 року Южненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_5 , про що Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 червня 1985 року складено відповідний актовий запис № 707. Батьками ОСОБА_5 зазначені: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_6 . (а.с.9)

04 вересня 2009 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №392. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 04.09.2009 року. (а.с. 13, 64)

11 грудня 2012 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 було розірвано Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та складено відповідний актовий запис №172. Після розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище - ОСОБА_8 , що підтверджується копіює Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 11.12.2012 року. (а.с. 14, 65)

18 січня 2013 року ОСОБА_9 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , про що Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис №2. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 18.01.2013 року. (а.с. 15, 66)

Відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 серії НОМЕР_7 , яке видане 18.05.2016 року Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримує пенсію за віком. (а.с. 5)

Згідно Довідки про доходи №326212, яка видана пенсіонеру ОСОБА_1 в тому, що він перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі в Одеській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.04.2021 року по 30.09.2021 року складає 10 869,00 грн. (а.с. 8)

Відповідно відомостям з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків станом на 27.09.2021 р. №505 ОСОБА_1 , за період з 1 кварталу 2021 року по 2 квартал 2021 року отримав доходи з Управління соціальної політики ЮМР, так в січні 2021 року отримав 1194,07 грн., у лютому 2021 році отримав 1147,73 грн., в березні 2021 року отримав 1170,90 грн., в квітні 2021 року отримав 941,68 грн., в червні 2021 року отримав 1401,00 грн. (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 жодних видів соціальних допомог не отримує, що підтверджується довідкою про отримання (неотримання) допомоги від 29.09.2021 року №18 С-05/1669 виданої за підписом начальника Управління соціальної політики Южненської міської ради Одеського району Одеської області. (а.с. 6).

Так, відповідно відомостей про об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою ДВ-3/497 від 14.12.2005 року Державної виконавчої служби у місті Южний накладено арешт на все майно ОСОБА_1 . (а.с. 75-76).

ОСОБА_11 видана довідка від 22.04.2022 року № 5137- про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи.

Згідно Договору оренди квартири від 01.01.2022 року, відповідачка з своїм чоловіком винаймає житло за адресою: АДРЕСА_2 з щомісячною оплатою 5000,00 грн., 50% вартості електроенергії за лічильниками, газ за лічильником та 100% вартості оплати за інтернет.

Факт реєстрації відповідачки за адресою: АДРЕСА_3 , з 02.08.2019 року підтверджується Довідкою про реєстрації місця проживання особи виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради №10268 від 19.11.2021 року. (а.с. 51)

Згідно Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 218856 від 16.08.2021 року, ОСОБА_4 при повторному огляді встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності - загальне захворювання. Відповідно до п. 12 «Висновок про умови та характер праці» зазначено, що протипоказана важка фізична праця, тривале перебування на ногах, ні на висоті. (а.с.92-93)

Відповідно до Довідки №1551 від 21.08.2017 року виданої за підписом начальника Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_4 дійсно перебував на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради та одержував допомогу переміщеним особа на проживання. 03.05.2017 року допомогу не отримує.

Відповідачка перебуває на обліку в ОКЗ «Криворізький центр СНІД», їй рекомендовано прийом ліків постійно та погодинно, у неї наявний вірус гепатиту С.

Наявність захворювання у відповідачки зазначена консультацією інфекціоніста датованою 15.09.2017 року та 16.02.2022 року, випискою із медичної карти від 23.02.2022 року, та заключенням фтизіатра від 02.11.2018 року, 25.02.2022 року.

Відповідно до Довідки про доходи вих. №10 від 13.01.2022 року виданої за підписом в.о. директора ПП «СтілСервіс» ОСОБА_12 та головного бухгалтера ОСОБА_13, ОСОБА_2 працює в відділі перекладів (751), за період з липня 2021 року по грудень 2021 року їй нарахована заробітна плата у розмірі 120 667,54 грн. (а.с. 101)

Відповідно до долученої позивачем інформації, щодо розміру нарахування житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 , головний наймач ОСОБА_1 , останнім сплачено за комунальні послуги за період: з 01.04.2021 року по 30.04.2021 року та з 01.05.2021 року по 31.05.2021 рік - 593 грн., за період з 01.05.2021 року по 31.05.2021 рік та з 01.06.2021 року по 30.06.2021 рік - 596,00 грн., з 01.07.2021 року по 31.07.2021 рік та з 01.08.2021 року по 31.08.2021 рік - 800,00 грн., з 01.09.2021 року по 30.09.2021 рік та з 01.10.2021 року по 31.10.2021 рік - 390,00 грн., з 01.09.2021 року по 30.09.2021 рік та з 01.10.2021 року по 31.10.2021 рік - 675,00 грн., з 01.08.2021 року по 31.08.2021 рік та з 01.09.2021 року по 30.09.2021 рік - 630,00 грн., з 01.06.2021 року по 30.06.2021 рік та з 01.07.2021 року по 31.07.2021 рік - 600,00 грн. (а.с. 16-22).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. (Верховний Суд у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у Постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, так як досяг встановленого законом пенсійного віку, отримує пенсію за віком у розмірі прожиткового мінімуму визначену законодавством для осіб, які втратили працездатність.

Водночас доведення потреби в матеріальній допомозі являється процесуальним обов`язком саме позивача.

Якщо непрацездатність позивача не викликає сумніву, то потреба у матеріальній допомозі з боку відповідачки має бути доведена.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінивши докази у їх сукупності, колегіґ суддів вважає, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані належними доказами, не доведені матеріалами справи, а тому суд дійшов невірного висновку про часткове задоволення заявлених вимог.

Колегія суддів вказує, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності повинен супроводжуватися потребою батьків отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, отримує пенсію, яка за тенденцією з роками збільшується, і яка забезпечує останньому мінімальний розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений ЗУ «Про Державний бюджет України».

При цьому, ОСОБА_1 не конкретизує, яким чином отримуваний розмір пенсійного забезпечення позбавляє його можливості бути забезпеченим за рівнем життя не нижче від встановленого прожиткового мінімуму, виходячи з приписів ст. 46 Конституції України.

Будь-яких доказів понесених позивачем щомісячних витрат для задоволення потреб на харчування, лікування тощо, які б перевищували розмір його пенсії, а отже свідчили б про потребу в матеріальній допомозі, матеріали справи не містять.

При цьому, знаходження позивача на пенсії не зумовлює виникнення у відповідачки обов`язку надання йому утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Павленко Вячеслав Вікторович, про те, що позивачем не доведено того, що отримана ним пенсія не забезпечує його потреб у харчуванні.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували те, що він потребує матеріальної допомоги, то відповідно до частини першої статті 202 СК України вказане свідчить про недоведеність позовних вимог.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, згідно п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Павленко Вячеслав Вікторович, - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: