ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційні скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року

по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2021 року позивач Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що в ході перевірки лічильника газу було виявлено несанкціоноване втручання у лічильник газу та подальше споживання газу поза обліком споживачем газу за адресою: АДРЕСА_1 , у результаті чого відповідачу було нараховано суму шкоди 45 129 грн. 49 коп.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2022 року цивільну справу № 204/10184/21 за позовною заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів було передано за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відзив сторонами подано не було.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Практика ЄСПЛ з питань гарантій публічного характеру провадження в судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Аксен проти Німеччини» (Axen v. Germany), заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Варела Ассаліно проти Португалії» (Varela Assalino contre le Portugal), заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами варто було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи.

Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційною скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в ході перевірки лічильника газу було виявлено несанкціоноване втручання у лічильник газу та подальше споживання газу поза обліком споживачем газу за адресою: АДРЕСА_1 ., що підтверджується актом про порушення № 896 від 14.08.2020 року (а.с.6). З актом відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис (а.с.6 зворот).

14.08.2020 року лічильник було демонтовано для проведення експертизи, що підтверджується актом № 207 (а.с.7).

Як вбачається з акту експертизи побутового лічильника газу №267 від 20.10.2020 року, під час експертизи лічильника було встановлено, що заводська пломба має сліди механічних пошкоджень, пломба розтягнута (а.с.13). На підставі чого було складено акт про порушення № 139 від 20.10.2020 року (а.с.14).

Згідно протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ від 26.10.2020 року, розгляд акту про порушення № 139 від 20.10.2020 року у зв`язку із скаргою було перенесено на 23.11.2020 року (а.с.16).

Згідно протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ від 25.01.2021 року акту про порушення № 139 від 20.10.2020 року задоволений у повному обсязі. Даний протокол був підписаний відповідачем ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно акту-розрахунку від 25.01.2021 року відповідачу ОСОБА_1 було нараховано суму шкоди 45 129 грн. 49 коп. (а.с.19).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що акт експертизи, здійснений уповноваженими особами підприємства свідчить про те, що втручання в лічильник не спричинило викривлення даних обліку природного газу, яке є обов`язковим наслідком несанкціонованого втручання у роботу ЗВТ лічильника газу. В той час, як для доведення правомірності здійснених Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» донарахувань ОСОБА_1 об`ємів природного газу необхідно довести наявність факту несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (лічильника газу) з боку ОСОБА_1 , проте цього зроблено не було.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Кодексом ГРМ, в частині визначення поняття несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (гл. 1 роз. І Кодексу ГРМ), встановлено, що це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Пошкодження ЗВТ/лічильника газу - механічне пошкодження цілісності конструкції комерційного ВОГ та/або його складових, зокрема корпусу, скла, кріплення, захисних елементів, ліній з`єднання. Пошкодження пломб - відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що пошкодження лічильника газу, а також, пломби є складовими визначення несанкціонованого втручання в роботу лічильника.

Крім пошкодження пломби з відбитком заводу-виробника, відповідачем вчинено втручання в конструкцію та складові лічильника, загалом в його роботу, що підтверджується вищенаведеним.

Проте, суд першої інстанції не встановлював відповідні обставини та не надав їм належної оцінки.

Також, згідно положень гл. 1 роз. І Кодексу ГРМ, комерційний вузол обліку/комерційний ВОГ - вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку.

Тобто, лічильники природного газу повинні бути обладнані обмежувачами (опломбовані пломбами), які запобігають непомітному (прихованому) втручанню в їх роботу, що веде до спотворення показань.

Несанкціонований доступ - проникнення до певного об`єкта без відповідного дозволу.

Факт відсутності або пошкодження пломби заводу-виробника на лічильнику є кваліфікуючою ознакою того, що лічильник (засіб вимірювальної техніки) експлуатується незаконно, а витрати природного газу обліковуються з порушенням законодавства.

З огляду на вищевикладене, висновки зроблені судом першої інстанції в частині того, що у позивача відсутні докази викривлення даних обліку природного газу внаслідок втручання в роботу ЗВТ є безпідставними.

Фактичні дані свідчать про те, що у роботу лічильника було здійснено несанкціоноване втручання.

Отже, з моменту несанкціонованого зняття, порушення пломби заводу-виробника, втручання у складові лічильника та внутрішню конструкцію, лічильник обліковував витрати природного газу з порушенням законодавства для викривлення даних обліку.

Даний факт підтверджується довідкою щодо заниженого використання природного газу відповідачем (а.с.15).

Згідно пункту 4 глави 6 розділу X Кодексу ГРМ, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, та відповідно він має нести за це відповідальність, як власник ВОГ.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідний характер втручання споживача в лічильник газу у цій справі, за своїми ознаками є несанкціонованим втручання в роботу ЗВТ.

Крім того, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, невірно застосувавши до спірних правовідносин п. 8 гл. 4 розд. XI Кодексу ГРМ, зважаючи на наступне.

Глава 4 розділу XI Кодексу ГРМ регулює порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачам (несанкціонованим споживачам), що не є побутовими. Тобто не застосовується по відношенню до побутових споживачів (населення). А регулює відносини щодо непобутових споживачів - суб`єктів господарювання.

Також, суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин п. 3 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ, оскільки дана норма стосується випадків пошкодження лічильників не з вини споживача, за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника. І відповідне пошкодження вплинуло на коректність обліку.

Втім, як вбачається із матеріалів справи, відповідні ушкодження лічильника виникли внаслідок дій відповідача, а не сторонніх чинників. І відповідне втручання за визначенням є несанкціонованим.

Крім цього, не було враховано судом першої інстанції те, що дії з проведення повірки лічильника газу, згідно норм чинного законодавства - це встановлення придатності до застосування лічильника газу на підставі результатів контролю його метрологічних характеристик, що здійснюється в установленому законодавством порядку науковими метрологічними центрами, державними підприємствами, які належать до сфери управління Мінекономрозвитку та провадять метрологічну діяльність, та повірочними лабораторіями, уповноваженими на проведення повірки ЗВТ.

Придатність чи непридатність лічильника до застосування за результатами метрологічним характеристик не є кваліфікуючою ознакою несанкціонованого втручання.

В свою чергу, експертиза засобу вимірювальної техніки - це комплекс заходів, які здійснюються комісією з проведення експертизи ЗВТ та пломб, яка затверджується наказом Оператора ГРМ, або суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу», з метою отримання даних щодо відповідності засобу вимірювальної техніки/пломб параметрам, визначеним їх виробниками, умовам монтажу та експлуатації, їх цілісності чи відповідності метрологічним характеристикам, а також пересвідчення у відсутності інших ознак впливу на засіб вимірювальної техніки/пломбу, які можуть свідчити про втручання в засіб вимірювальної техніки/пломбу та викривлення результатів вимірювання.

Також, колегія суддів звертає увагу щодо неправильного застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин висновків Верховного Суду у справах № 922/1573/18, № 914/2384/17 щодо виявленого порушення у вигляді наскрізного отвору оглядового вікна, без виявлених ознак втручання в конструкцію та в роботу лічильника, оскільки обставини справ різняться.

Верховний Суд по справі № 922/1790/18 12.06.2019 року дійшов висновку про те, що якщо в ході розгляду справи буде підтверджено саме факт втручання в газовий лічильник, то ця обставина преюдиційно свідчить про викривлення даних обліку природного газу: «21. Встановлена попередніми судовими інстанціями фактична обставина про те, що відповідно до висновків експертизи, виявлено втручання в газовий лічильник, є свідченням того, що судами попередніх інстанцій при розгляді позову було встановлено факт викривлення обліку природного газу. 22. Вказане є свідченням необґрунтованості доводу касаційної скарги, щодо того, що суди попередніх інстанцій не встановили факту викривлення даних обліку природного газу».

Так, у Постанові від 23.11.2021 року по справі № 920/1047/20 ВС зазначив наступне: «Згідно з частинами 1, 2 статті 39 Закону № 329-VIII (ЗУ «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушенням на ринку природного газу, зокрема є: несанкціонований відбір природного газу...зривання або пошкодження цілісності пломб, повірчого тавра, заглушок тощо, шо впливає па безпеку постачання природного газу або результати вимірювання. Порушення цілісності захисного пломбувального елементу призводить до викривлення даних обліку природного газу, що свідчить про встановлення факту викривлення даних обліку.

Верховний Суд у постанові від 12.06.2019 року у справі № 922/1790/18 зазначив, що виявлене у акті експертизи втручання у газовий лічильник, є свідченням встановлення факту викривлення даних обліку природного газу. Встановлене пошкодження цілісності пломбувального матеріалу, свідчить про споживання природного газу за комерційним вузлом обліку з порушенням законодавства, підтверджує несанкціонований відбір газу.

Верховний Суд проаналізувавши всі судові рішення даної категорії справ, правові висновки щодо застосування норм права, зокрема у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 року у справі № 922/1573/18 доходить висновку про те, що несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ шляхом пошкодження захисних елементів, порушує захист лічильника від несанкціонованого втручання, свідчить про викривлення даних обліку».

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідні ушкодження лічильника виникли внаслідок дій відповідача та відповідне втручання є несанкціонованим для здійснення безоблікового споживання природного газу. АТ «Дніпрогаз» правомірно вчинено заходи передбачені вимогами Кодексу ГРМ щодо прийняття рішення про задоволення акту про порушення та нарахування необлікованого об`єму природного газу та його вартості, яка визначена за актом-розрахунком.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз () грошових коштів у розмірі 45 129, 49 грн.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції" , національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Отже, ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 675 грн. за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз () грошові кошти в розмірі 45 129, 49 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 675 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 23 червня 2022 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко