Справа № 457/176/21 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/2937/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника боржниці ОСОБА_1 Волощука Б.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області в складі судді Марчука В.І. від 12 травня 2021 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» на рішення (постанову) головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталії Миколаївни, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 12 травня 2021 року у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» на рішення (постанову) головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталії Миколаївни відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржило ТзОВ «Фінансова компанія «Брайт-К».

В апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» від 02.02.2021 року задоволити.

Вважають оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною. Зокрема зазначають, що суд спочатку зазначив та наголосив на тому, що у даній справі, визнаючи характер грошового зобов`язання при винесенні рішення від 29 листопада 2013 року у справі №2-81/11, Трускавецьким міським судом Львівської області було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, а потім зазначає, що у даній справі оскаржуються дії головного державного виконавця Гайгель Н.М. щодо виконання рішення суду про стягнення суми боргу, визначеної у національній валюті. Вважають, що місцевим судом безпідставно відхилене посилання скаржника на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц із зазначенням, що предметом розгляду справи було оскарження дій державного виконавця щодо виконання рішення суду про стягнення боргу саме в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Хоча сам суд декількома абзацами вище в оскаржуваному рішенні наголосив скаржнику, що в рішенні про стягнення заборгованості було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті. Отже, апелянту залишилась незрозуміла позиція суду, в якій валюті повинне виконуватись рішення суду. Також, зазначають, що в даній справі аналогічно до даної категорії справ скаржником не заявлялись позовні вимоги щодо стягнення з боржника упущеної вигоди, відшкодування завданих збитків, недоотриманої суми тощо, а заявлялись вимоги щодо встановлення факту порушення (дотримання/недотримання) державним виконавцем вимог спеціального закону (Закону України «Про виконавче провадження») під час ухвалення оскаржуваної постанови від 27.01.2021 року, а отже посилання місцевого суду на ненадання (неподання) скаржником розрахунку заборгованості є безпідставним та необґрунтованим. Крім цього зазначає, що на час винесення постанови від 07 травня 2014 року про відкриття виконавчого провадження № 43197809 чинним був Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV. В цій постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 43 319,28 дол. США, що еквівалентно гривні в сумі 344 531,23 грн., та штрафних санкцій в сумі 36 858,28 грн., а також 1 700 грн. та 120,00 грн., витрат на ІТЗ. Разом - 383 209,51 грн. боргу». З огляду на зазначене, апелянт вважає, що виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті. При цьому, вказує, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Стверджують, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора). Вказують, що судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

В судове засідання, окрім представника боржниці ОСОБА_1 ОСОБА_2 , решта учасників справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника боржниці в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів скарги, заперечення на скаргу, відзиву на скаргу, відповіді на відзив, апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.99,124 Конституції України, ст.ст.192,524,533 ЦК України, ст.ст.2,18,447-451 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 29 листопада 2013 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в сумі 43319,28 доларів США (що в еквіваленті до гривні станом на 14.01.2011 року становить 344531,23 грн.) грн. та штрафні санкції в сумі 36858,28 грн.; стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «Банк Форум» сплачене державне мито в сумі 1700 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На виконання рішення суду 07 квітня 2014 року Трускавецьким міським судом Львівської області видано ідентичний за змістом рішенню суду виконавчий лист. Як вбачається із резолютивної частини судового рішення, що відображене у виконавчому листі, з боржника на користь стягувача стягнута сума боргу обчислена у іноземній валюті, доларах США. При цьому, зазначений гривневий еквівалент долара не змінює суті рішення в частині стягнення заборгованості в іноземній валюті, а відображає гривневий еквівалент заборгованості на дату ухвалення рішення суду - 29 листопада 2013 року. Суд наголосив на тому, що визначаючи характер грошового зобов`язання при винесенні рішення від 29 листопада 2013 року у справі 2-81/11 Трускавецьким міським судом Львівської області було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Постановою від 07 травня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43197809 по виконанню виконавчого листа № 2-81/11 від 07 квітня 2014 року. Відповідно до постанови головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Н.М. від 27 січня 2021 року у виконавчому провадженні № 43197809 з боржника стягнено борг у сумі 383209,51 грн., виконавчий збір у сумі 38320,95 грн. та витрати виконавчого провадження у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться у матеріалах ВП № 43197809. Звертаючись зі скаргою, ТОВ «ФК «Брайт-К» не вказує, які саме його право порушено у процесі виконання судового рішення, які збитки йому нанесено, а також не вказує розмір нанесених збитків у результаті здійснення виконавчого провадження, не зазначив, яку саме суму ним недоотримано, а також не надав жодного розрахунку. Аналізуючи зазначені норми законодавства, суд приходить до висновку, що відсутні будь-які підстави, щодо визнання дій державного виконавця неправомірними, враховуючи, що в межах заявлених позовних вимог було ухвалено рішення суду, яке і виконувалося головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Н.М., а тому у задоволену скарги слід відмовити. Суд визнав безпідставними посилання скаржника на правовий висновок Великої Палати Верховного суду в постанові від 04 липня 2018 по справі № 761/12665/14-ц. Зі змісту постанови вбачається, що предметом розгляду справи було оскарження дій державного виконавця щодо виконання рішення суду про стягнення суму боргу саме в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Натомість у даній справі оскаржуються дії головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Н.М. виконавця щодо виконання рішення суду про стягнення суму боргу, визначеній у національній валюті, тобто в межах заявлених вимог кредитора.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено без повного та всебічного з`ясування обставин, що мали значення та без дотримання вимог закону, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» звернулося в Трускавецький міський суд Львівської області зі скаргою на рішення (постанову) головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталії Миколаївни, в якій просило:

- визнати неправомірними дії (рішення) головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталії Миколаївни при постановленні постанови від 27.01.2021 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №43197809.

- скасувати постанову від 27.01.2021 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №43197809, винесену головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталією Миколаївною.

- зобов`язати головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталю Миколаївну здійснити перерахунок стягнутих з боржника коштів за виконавчим листом №2-81/11 від 07.04.2014 року, виданим Трускавецьким міським судом Львівської області, в частині стягнення суми в іноземній валюті в долари США по курсу на дату платежу відповідно до положень ч. З ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України та Постанови Верховного Суду України, постановленої у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, від 15.03.2018 року у справі № 638/1841/14-ц, провадження № 61-5676 св 18.

Скарга мотивована тим, що у Трускавецькому міському відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 07 травня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43197809, яке знаходилося у провадженні головного державного виконавця Гайгель Наталії Миколаївни, з примусового виконання виконавчого листа № 2-81/11 від 07 квітня 2014 року, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Брайт-К» заборгованості. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 07 травня 2014 року визначено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БАНК Форум» 43319,28 дол. США, що еквівалентно гривні у сумі 344531,23 грн. та штрафних санкцій у сумі 36858,28 грн., а також 1700 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ, разом 338209,51 грн. боргу. 25 січня 2021 року на розрахунковий рахунок стягувача від Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшов платіж у розмірі 127943,94 грн. на погашення боргу боржника у відритому виконавчому провадження. 01 лютого 2021 року стягувачу стало відомо, що державним виконавцем Гайгель Н.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження. Вважає таку постанову неправомірною, оскільки сума заборгованості, яка була фактично стягнута з боржника, не відповідає сумі, зазначеній у резолютивній частині рішення суду та виконавчому листі.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий. Тому, державна виконавча служба чи приватний виконавець зобов`язані вживати всіх можливих заходів щодо швидкого та ефективного виконання судового рішення із дотримання прав та інтересів учасників виконавчого провадження насамперед в інтересах виконання судового рішення, що є пріоритетним.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорено, рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 29 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в сумі 43319,28 доларів США (що в еквіваленті до гривні станом на 14.01.2011 року становить 344531,23 грн.) грн. та штрафні санкції в сумі 36858,28 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» сплачене державне мито в сумі 1700 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаного рішення суду 07 квітня 2014 року Трускавецьким міським судом Львівської області видано виконавчий лист.

7.05.2014 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Трускавецького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№43197809 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» 43319,28 доларів США, що еквівалентно гривні в сумі 344531,23 грн., та штрафних санкцій в сумі 36858,28 грн., а також 1700 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ. Разом 383209,51 грн. боргу.

27.01.2021 року головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Н.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№43197809 у зв`язку з тим, що з боржника стягнено боргу у сумі 383209,51 грн. у повному обсязі.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі:

1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення;

2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення;

3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника;

4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню;

6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена;

7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів;

9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом;

10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ;

11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;

12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини;

13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону;

14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України;

15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки;

16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа;

19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника;

19) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди;

19) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили;

20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а, також, платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», У разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу.

У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті.

У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.

Витрати у зв`язку з валютообмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

У даній справі Трускавецький міський суд Львівської області, ухвалюючи рішення 29 листопада 2013 року, визначив суму боргу в іноземній валюті. Поруч здійснено її перерахунок у гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18).

Зважаючи на вказане слід вважати, що рішення суду не виконано належним чином та у повному обсязі, на що звертає увагу і стягувач (його правонаступник) та відповідно підстав для закриття виконавчого провадження не було.

Належним ж виконанням рішення слід було б вважати стягнення суми в іноземній валюті з перерахуванням по курсу на дату платежу, у випадку ж виконання частинами з перерахуванням в долари США по курсу на дату кожного з платежів.

Тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що у даній справі оскаржуються дії головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Н.М. щодо виконання рішення суду про стягнення суму боргу, визначеній у національній валюті, тобто в межах заявлених вимог кредитора та безпідставно відмовив у задоволенні скарги.

Доводи про те, що у заяві стягувача вказано певну гривневу суму, з якої мав виходити виконавець при виконанні рішення, не слід вважати обґрунтованими, оскільки така заява подана виключно з метою виконання рішення суду, яке перегляду на стадії виконання не підлягає; також, заява стягувача не містила вимог про виконання рішення суду частково; не йшлося у такій про зміну способу чи порядку виконання рішення суду, тощо та такі питання судом теж вирішені не були.

Щодо доводів про те, що стягувачем (його правонаступником) не вказано суму в гривнях, яка повинна була бути стягнутою, то такі теж правового значення не мають, оскільки, як вказано вище, рішення та дії виконавця оскаржені з підстав виконання рішення суду не у передбачений спосіб, тобто виконання рішення суду про стягнення суми у валюті виконувалося у гривнях, коли б мало виконуватися у частині стягнення коштів у валюті саме у валюті.

Враховуючи вказане, доводи скарги та апеляційної скарги слід вцілому визнати обґрунтованими та такі слід задовольнити, оскаржуване ж судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» задовольнити.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 12 травня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» на рішення (постанову) головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталії Миколаївни задовольнити.

Визнати неправомірними дії (рішення) головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталії Миколаївни при постановленні постанови від 27.01.2021 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №43197809.

Скасувати постанову від 27.01.2021 року про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні №43197809, винесену головним державним виконавцем Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталією Миколаївною.

Зобов`язати головного державного виконавця Трускавецького міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Гайгель Наталю Миколаївну здійснити перерахунок стягнутих з боржника коштів за виконавчим листом №2-81/11 від 07.04.2014 року, виданим Трускавецьким міським судом Львівської області, в частині стягнення суми в іноземній валюті в долари США по курсу на дату платежу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 червня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра