РІШЕННЯ

Іменем України

15.06.2022 року Франківським районним судом міста Львова в складі:

головуючого судді: Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра сталась за участі наземних транспортних засобів,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра сталась за участі наземних транспортних засобів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. 07 серпня 2020 року о 18 годині 20 хвилин у місті Львові по вулиці Княгині Ольги, 9 трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП), за участі автомобіля Mercedes-Benz Vito з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 котрим керував ОСОБА_2 , який здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 208 з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 під керуванням ГоловачТ.В. На місце ДТП був викликаний патруль поліції, від учасників пригоди про її обставини працівниками поліції відібрані пояснення та складений протокол серії ДПР18 за № 420645 від 07 серпня 2020 року. З пояснень учасників пригоди слідує, що відповідач не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, в наслідок чого й здійснив вищезгадану ДТП, в котрій автомобілі отримали механічні пошкодження. На підтвердження вини відповідача у вищезгаданому ДТП, Суддя Франківського районного суду міста Львова Дзеньдзюра С.М. розглянувши матеріали справи № 465/5348/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 , постановив визнати Відповідача винним за ст. 124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили.

З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу, як власниці транспортного засобу, автомобіль Peugeot 208, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 було доставлено для огляду та визначення ціни відновлювального ремонту, а також вартості необхідних замінних частин та потрібних в роботі розхідних матеріалів в «Сервісний центр «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів». При огляді був присутній представник ПрАТ СК «Перша», а сам огляд проводив призначений названою страховою компанією експерт. На основі технічного огляду названого автомобіля та оцінки пошкоджень, отриманих в результаті ДТП котре мало місце 07 серпня 2020 року о 18 годині 20 хвилин у місті Львові по вулиці Княгині Ольги, 9 працівниками «Сервісного центру «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів», було складено Рахунок-фактуру № 13106 від 13 серпня 2020 року з оцінкою вартості необхідних робіт, запасних частин та матеріалів, а також Рахунок-фактуру № 13006 від 12 серпня 2020 з оцінки вартості «дефектовки» та складання калькуляції. Вищевказаним оглядом встановлено, що загальна вартість відновлювальних робіт, запасних частин та матеріалів становить 76 780, 93 грн (сімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят гривень дев`яносто три копійки), вартість «дефектовки» та складання калькуляції становила 1 149, 63 грн (одна тисяча сто сорок дев`ять гривень шістдесят три копійки).

Під час складання матеріалів про ДТП Позивачу стало відомо про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця джерела підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу Mercedes-Benz Vito з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ СК «Перша» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу серії АР 4228609 код 144 з терміном дії до 14.04.2021року.

На підставі названого договору відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам, зокрема під час згадуваного вище ДТП, котра сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок котрої настала цивільно-правова відповідальність, а страхова компанія, відповідно, взяла на себе обов`язок відшкодувати потерпілому шкоду, заподіяну з вини страхувальника. 08 листопада 2020 року позивач в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року звернулась до ПрАТ СК «Перша» з заявою та додатками до неї про виплату страхового відшкодування за фактом настання 07 серпня 2020 року ДТП та нанесення шкоди, заподіяної її транспортному засобу, а також моральної шкоди. Заявлена сума страхового відшкодування становила 77 930 гривень 56 копійок (сімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять гривень п`ятдесят шість копійок). 17 грудня 2020 року ПрАТ СК «Перша» на розрахунковий рахунок позивача, вказаний у Заяві, здійснила двома платежами перерахунок страхового відшкодування в розмірі 13 313, 13 грн (тринадцять тисяч триста тринадцять гривень тринадцять копійок) та 995, 00 грн (дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень) відповідно.

Окрім того, позивачка зазначила, що внаслідок винних та неправомірних дій Відповідача їй було заподіяно й моральної шкоди. Моральна шкода, завдана позивачу, полягає в її участі в дорожньо-транспортній пригоді, душевних стражданнях та переживаннях внаслідок цієї події, порушенні її права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу. Також, Позивач виконує свою професійну діяльність в кількох різних медичних закладах міста, транспортний засіб виконує роль в забезпечені можливості її реалізації. Оглядом в «Сервісний центр «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів» було встановлено, що для відновлення пошкодженого транспортного засобу потрібно буде щонайменше 63,33 години, що становить 8 робочих днів. Вищенаведене, значної мірою негативно повпливає на здійснення нормальної професійної діяльності Позивача, порушить її нормальні життєві зв`язки через неможливість використання транспортного засобу. Позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 10 000, 00 грн (десять тисяч гривень).

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою 63 622, 43 грн (шістдесят три тисячі шістсот двадцять дві гривні сорок три копійки), 10 000, 00 грн (десять тисяч гривень) відшкодування моральної шкоди, та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 908, 00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Ухвалою судді від 23.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

24.06.2021 року суд вирішив проводити розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

26.08.2021 року представником відповідача адвокатом Зозуляком Йосипом Михайловичем подано письмові пояснення, в яких він зазначив, що позов не підлягає до задоволення, у зв`язку з необґрунтованістю, безпідставністю та не відповідністю норм матеріального права які позивач вважає слід застосовувати. Окрім того, представник Відповідача зазначив, що Позивач, звертаючись із позовом до Відповідача, не врахувала наявності договору страхування, лімітів відповідальності страховика. На думку представника відповідача, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності і відповідно, у даній справі, Позивач намагається перекласти на Відповідача відповідальність, яка ним забезпечена шляхом укладення договору страхування, тобто виконання прямого обов`язку покладеного законом. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Представник відповідача зазначає, що власник автомобіля який постраждав внаслідок ДТП може реалізувати своє право вимоги щодо відшкодування шкоди шляхом звернення з позовом лише до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На підтримку своїх доводів представник Відповідача послався на висновки викладені у постановах Верховного Суду справах № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, № 521/16/14-ц від 10.10.2018 року, № 209/3145/15-ц від 15.08.2018 року, № 753/4696/16-ц від 30.10.2019 року, № 922/4013/17 від 25.07.2018 року, № 910/9396/17 від 13.03.2018 року.

Окрім того, представник відповідача не погодився з доводами позивача про завдання їй моральної шкоди вказавши, що вимоги про стягнення моральної шкоди не обґрунтовані, оскільки наведені доводи не свідчать та не доводять саме такий розмір моральної шкоди. Представник Відповідача зазначив, що Позивач подав, що для відновлення транспортного засобу потрібно буде 63,33 год. тобто 8 робочих днів, проте у майбутньому, при цьому посилаючись на огляд у Сервісному центрі «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів». Однак, такий документ датований 13.08.2020 року, в той час як позов поданий 02.03.2021 року, тобто через 7 місяців. Представник Відповідача вважає, що жодного доказу про те, який час фактично затрачений на ремонт транспортного засобу, Позивач не зазначає та не доводить, також, не доводить, які фактичні витрати понесені Позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля.

02.09.2021 року позивач подала Клопотання про залишення без розгляду письмових пояснень представника відповідача, в яких зазначила, що при відкритті провадження у даній справі 23 березня 2021 року суд встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву та роз`яснено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не скористався наданим правом у визначеній цивільним процесуальним кодексом України формі та строки. Позивач, посилаючись на норми ЦПК України зазначає, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Отже, Письмові пояснення від 26 серпня 2021 року не можуть вважатись заявами по суті справи. Так само, як і не можуть вважатись заявами з процесуальних питань, оскільки при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Враховуючи все вище наведене, позивач вважає, що подання письмових пояснень від 26 серпня 2021 року спрямоване на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, є зловживанням процесуальними правами. Позивач зазначила, що якщо б бажання відповідача/представника відповідача полягало у наданні власних міркувань з приводу справи, заперечень проти поданої позовної заяви, вони були б викладені у визначеній ЦПК Україні формі відзиві на позовну заяву та подані у визначені судом та ЦПК України строки (чого зроблено не було). У випадку не можливості подання відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач/представник відповідача клопотав би про поновлення пропущеного строку (чого зроблено теж не було).

Окрім того, Позивач вважає, що такі твердження представника відповідача суперечить нормам закону викладеним у позовній заяві та усталеній судовій практиці. Вказала, що порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Щодо тверджень представника відповідача, що Рахунки-фактури № 13006 та № 13106 датовані ще серпнем 2020 року і не можуть підтверджувати фактично затрачений час на ремонт транспортного засобу та витрати на відновлювальний ремонт, оскільки здійснені за більш ніж 7 місяців до подання позовної заяви позивач зазначила, що вони не заслуговують на увагу, оскільки в «Сервісний центр «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів» здійснювався огляд транспортного засобу позивача за участі представника ПрАТ СК «Перша» та експерта страхової компанії відразу ж після ДТП. Затрачений час на ремонт транспортного засобу та його вартість розрахований спеціалістами сервісного центру які і будуть проводити його. Окрім того, відповідно до усталеної судової практики та законодавства збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Щодо доводу, що позивач не вказала які витрати понесені у зв`язку з проведенням ремонту транспортного засобу, варто зазначити, що у зв`язку з несприятливим матеріальним становищем та відшкодування страховою компанією відповідача лише 1/6 необхідної для ремонту суми, автомобіль позивача і надалі знаходиться невідремонтованим та здійснення ремонту наразі не вбачається можливим.

В судове засідання представник позивача та представник відповідача подали заяви, згідно яких підтримали попередньо викладені позиції та просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності у зв?язку з запровадженням воєнного стану в Україні.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення учасників судового провадження, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 18.09.2020 року, з урахуванням Ухвали Франківського районного суду м. Львова від 21.09.2020 року про виправлення описки встановлено, що ОСОБА_2 07 серпня 2020 року о 18 год. 20 хв., у місті Львові по вулиці Княгині Ольги, 9, керуючи транспортним засобом Mercedes - Benz Vito д.н.з. НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості та безпечну дистанцію руху, скоївши зіткнення з транспортним засобом Peugeot 208 д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з завданням матеріальних збитків. Своїми діями порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на момент скоєння ДТП відповідальність Відповідача, як власника автомобіля Mercedes - Benz Vito, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована ПрАТ СК «Перша» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 4228609 код 144 з терміном дії до 14.04.2021року.

Згідно Рахунку-фактуру № 13106 від 13 серпня 2020 року з оцінкою вартості необхідних робіт, запасних частин та матеріалів, а також Рахунок-фактуру № 13006 від 12 серпня 2020 року з оцінки вартості «дефектовки» та складання калькуляції складених Сервісний центр «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів» загальна вартість відновлювальних робіт, запасних частин та матеріалів для відновлення автомобіля Peugeot 208 становить 76 780, 93 грн (сімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят гривень дев`яносто три копійки), вартість «дефектовки» та складання калькуляції становила 1 149, 63 грн (одна тисяча сто сорок дев`ять гривень шістдесят три копійки).

ПрАТ СК «Перша» було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування по страховому випадку 13 313, 13 грн (тринадцять тисяч триста тринадцять гривень тринадцять копійок) та 995, 00 грн (дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень), яке було сплачено у відповідній сумі на рахунок її банківський рахунок, що підтверджується матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 та частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пукнт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 Постанови від 01.03.2013 року № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки зокрема, зазначив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Разом з тим, згідно зі статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд України у постанові від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, яка в силу вимог статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковою до виконання судами, зазначив, що за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, як зазначалось вище, в даному випадку судом розглядається питання про стягнення з Відповідача на користь Позивача різниці між фактичним розміром шкоди (коштами необхідними для відновлювального ремонту) і страховою виплатою в порядку статті 1194ЦК України у сумі 32 112,98 грн.

Так, як зазначалось вище, згідно Рахунку-фактури № 13106 від 13 серпня 2020 року з оцінкою вартості необхідних робіт, запасних частин та матеріалів, а також Рахунку-фактури № 13006 від 12 серпня 2020, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Peugeot 208 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та оцінки вартості даних робіт становить 77 930 гривень 56 копійок (сімдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять гривень п`ятдесят шість копійок).

Враховуючи викладене, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення з останнього на користь Позивача різниці між фактичним розміром шкоди (77 930 гривень 56 копійок) і страховою виплатою (14 308 гривень 13 копійок), підлягають задоволенню в розмірі 63 622 гривень 43 копійки.

Верховний Суд вже неодноразово розглядав справи з аналогічними правовідносинами та сформував чітку та однорідну практику. Вона відображена, зокрема у Постанові Верховного Суду у справі № 522/1251/15-ц від 18 лютого 2020 року, Постанові Верховного Суду у справі № 522/15636/16-ц від 11 грудня 2019 року, Постанові Верховного Суду у справі № 753/4696/16-ц від 30 жовтня 2019 року, Постанові Верховного Суду у справі № 761/14285/16-ц від 22 квітня 2019 року, Постанові Верховного Суду у справі № 591/3152/16-ц від 25 березня 2019 року, Постанові Верховного Суду у справі № 676/518/17 від 22 січня 2019 року, Постанові Верховного Суду у справі № 521/16/14-ц від 10 жовтня 2018 року, Постанові Верховного Суду у справі № 686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року.

Щодо вимог про стягнення з Відповідача ОСОБА_2 на користь Позивача ОСОБА_1 моральної шкоди суд виходить до наступного.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог статтей 77 та 78 ЦПК України.

Згідно вимог, частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Аналогічно вказано і пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди …Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, Позивачка зазначила, що дорожньою пригодою з вини відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає в її участі в дорожньо-транспортній пригоді, душевних стражданнях та переживаннях внаслідок цієї події, порушенні її права власності, зокрема внаслідок пошкодження транспортного засобу.

Окрім того, оскільки Позивач виконує свою професійну діяльність в кількох різних медичних закладах міста, транспортний засіб виконує важливу роль в забезпечені можливості її реалізації. Оглядом в «Сервісний центр «Пежо» ТзОВ «Ілта Львів» було встановлено, що для відновлення пошкодженого транспортного засобу потрібно буде щонайменше 63,33 години, що становить 8 робочих днів. Позивач зазначила, що вищенаведене, значної мірою негативно повпливає на здійснення нормальної професійної діяльності, порушить її нормальні життєві зв`язки через неможливість використання транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна.

З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль належний Позивачу було пошкоджено в результаті дій Відповідача, а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів Позивача про заподіяння їй моральної шкоди, стягнути з Відповідача на користь Позивача враховуючи вимоги розумності та справедливості грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн (десять тисяч гривень).

Згідно положень статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що внаслідок дій Відповідача Позивачу спричинена шкода, яку в повній мірі не покриває страхове відшкодування, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з Відповідача майнової шкоди у загальному розмірі 63 622 гривень 43 копійки (шістдесят три тисячі шістсот двадцять дві гривні сорок три копійки), яка складається з різниці між вартістю відновлювального ремонту автомобіля Peugeot 208 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , визначеною на підставі Рахунку-фактури № 13106 від 13 серпня 2020 року (76 780, 93 грн), вартості «дефектовки» та складання калькуляції (1 149, 63 грн), та страховою виплатою, здійсненою ПрАТ СК «Перша» (14 308,13 грн).

Вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. до задоволення не підлягає, оскільки не знайшла свого підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з розміру задоволених позовних вимог, суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908, 00 грн (дев?ятсот вісім гривень).

Враховуючи вищевикладене, на підставі статтей 6, 9, 12, 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та постанови Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі № 6-2808цс15, статтей 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 217, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, котра сталась за участі наземних транспортних засобів, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 63 622, 43 грн (шістдесят три тисячі шістсот двадцять дві гривні сорок три копійки) відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908, 00 грн (дев?ятсот вісім гривень) судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Мартьянова С.М.