Справа № 2-3105/2006
Провадження 4-с/357/24/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання Чайка О.В., ,

за участю представника заявника - адвоката Капустіна В.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Біла Церква Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левенець Євгенія Сергійовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, скасування розрахунків заборгованості, зобов`язання винести постанову, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року ОСОБА_1 (далі - «заявник») звернувся до суду із даною скаргою.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на наступні обставини.

На виконанні у відділі ДВС у м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області перебуває виконавче провадження ВП №7095059 з примусового виконання виконавчого листа №2-3105/2006, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 02.06.2006 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 12.04.2006 року і до його повноліття.

Заявник щомісячно добровільно здійснював сплату аліментів у розмірі 1 340,00 грн. на розрахунковий рахунок ВДВС м.Біла Церква.

11.05.2022 року заявник отримав копії ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2022 року, позовної заяви про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів та заяви про збільшення позовних вимог з доданими документами.

Разом з вищеназваними документами надійшли розрахунки заборгованості зі сплати аліментів №45387 від 18.05.2021 року та №14838 від 14.02.2022 року, сформовані державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенцем Є.С.

В січні 2019 року він подав скаргу на дії державного виконавця у зв`язку з неправильним обчисленням заборгованості зі сплати аліментів та накладенням на нього штрафу в розмірі 32 865,51 грн.

За результатами розгляду вказаної скарги 24.02.2019 року начальником ВДВС м.Біла Церква скасовано постанову про накладення штрафу в розмірі 32 865,01 грн та було зобов`язано державного виконавця вжити заходів у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як наслідок, державним виконавцем - заступником начальника ВДВС м.Біла Церква Ведмеденком О.Д. у лютому 2019 року було обчислено дійсний розмір заборгованості зі сплати аліментів.

З урахуванням остаточного розрахунку, у червені 2019 року заявник повністю погасив наявну заборгованість, сплативши одноразово 25 536,74 грн. та продовжував щомісячно сплачувати аліменти рівними сумами по 1 340,00 грн., оскільки саме такий розмір аліментів було повідомлено державним виконавцем і такий розмір завжди був більшим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, починаючи з 2019 року він неодноразово звертався до державних виконавців, оскільки сплату аліментів він здійснював на рахунок ВДВС м. Біла Церква, який в свою чергу неодноразово змінювався у зв`язку із реорганізацією підрозділу. Жодного разу державний виконавець не витребував у заявника необхідних доказів його доходів, та не обчислював розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Зі змісту розрахунку №45387 від 18.05.2021 року убачається, що державний виконавець при обчислені суми заборгованості зі сплати аліментів з січня - липень 2018 року брав за основу своїх розрахунків розмір його реального доходу.

Натомість, у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14838 від 14.02.2022 року державний виконавець Левенець Є.С. при обчислені суми заборгованості у січні - липні 2018 року взяв за основу середню заробітну плату працівника для міста Біла Церква.

Однак, з січня по липень 2018 року заявник працював водієм у іноземному підприємстві «Агро-Вільд Україна» (місто Жашків, Черкаська область) та отримував заробітну плату, розмір якої значно менший ніж середня заробітна плата працівника для міста Біла Церква.

Крім того, порівнюючи розрахунок, зроблений державним виконавцем - Ведмеденком О.Д. за результатами розгляду скарги, станом на 31.01.2019 року сума заборгованості по сплаті аліментів становила - 25 426,42 грн.

Але з розрахунку №45387 від 18.05.2021 року, сформованого державним виконавцем - Левенцем Є.С., вищевказана сума вже збільшилась до 25 823,43 грн, а згідно з наступним розрахунком №14838 від 14.02.2022 року сума боргу взагалі виросла до 36 771,83 грн.

Отже, розрахунки заборгованості зі сплати аліментів №45387 від 18.05.2021 року та №14838 від 14.02.2022 року з січня 2018 року по січень 2019 року, обчислені державним виконавцем Левенцем Є.С., є безпідставно завищеними та не відповідають дійсності, що в подальшому призвело до збільшення всієї суми боргу по сплаті аліментів.

Крім цього, виконавче провадження № 7095059 здійснюється Відділом державної виконавчої служби м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), проте він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин заявник звернувся до суду та просив:

визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенець Євгенія Сергійовича у виконавчому провадженні № 7095059 в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , викладеної в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №45387 від 18.05.2021 року;

визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенець Євгенія Сергійовича у виконавчому провадженні № 7095059 в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , викладеної в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14838 від 14.02.2022 року;

скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №45387 від 18.05.2021 року, який складений державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенцем Є.С.;

скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №14838 від 14.02.2022 року, який складений державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Левенцем Є.С.;

зобов`язати державного виконавця винести постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження та направити виконавче провадження №7095059 за належним місцем його виконання: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ);

судові витрати у справі, пов`язані із розглядом даної скарги, покласти на Відділ державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

26.05.2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, судове засідання призначено на 07.06.2022 року (а.с.24).

07.06.2022 року у судове засідання з`явився представник заявника.

Також у судове засідання з`явилася заінтересована особа - Касіян ( ОСОБА_4 ). Відзиву на скаргу не подала. В ході судового засідання суд двічі роз`яснив їй право скористатися професійною правовою допомогою, що підтверджується протоколом судового засідання (зворот а.с. 36).

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левенць Є.С. був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Втім, у судове засідання не з`явився, відзиву на скаргу або будь-яких заяв/клопотань суду не направив (а.с. 26).

Судове засідання було відкладено задля надання можливості суб`єкту оскарження з`явитися до суду та подати відзив на скаргу, а також заінтересованій особі письмові пояснення по суті скарги.

23.06.2022 року у судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

У судове засідання державний виконавець відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левенець Є.С. повторно не з`явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 43). Причини неявки суду не повідомив відзиву, будь-яких заяв/клопотань від нього на адресу суду не надходило

У судове засідання заінтересована особа - ОСОБА_2 не з`явилась, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується відповідною розпискою та поштовим повідомленням. Причини неявки суду не повідомила. Письмових пояснень, будь-яких заяв/клопотань від неї на адресу суду не надходило (а.с.38, 41). А тому суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, ураховуючи принципи змагальності та диспозитивності, вислухавши пояснення представника заявника, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної скарги, приходить до висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Виконавче провадження №7095059 від 02.06.2006 року було відкрито на підставі виконавчого листа № 2-3105/2006, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 02.06.2006 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 12.04.2006 року і до його повноліття.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 18.05.2021 року №13387, ОСОБА_1 станом на 01.05.2021 року згідно матеріалів виконавчого провадження має заборгованість зі сплати аліментів 8 414,53 грн. (а.с.9).

Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.02.2022 року №14839, ОСОБА_1 станом на 01.02.2022 року згідно матеріалів виконавчого провадження має заборгованість зі сплати аліментів 24 165,76 грн. (а.с.10-11).

Як убачається з копії трудової книжки, ОСОБА_1 був прийнятий на роботу 11.02.2014 року на посаду водія автотранспортного засобу Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна», а 02.07.2018 року звільнений з роботи за угодою сторін (зворот а.с.14).

Розглядаючи дану справу суд керується наступними нормами права.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого, згідно з практикою Суду, відносяться й грошовій кошти.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами ч.1, ч.2 ст.450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до приписів ч.1-ч.3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ст.452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на викладене, керуючись принципом змагальності та диспозитивності, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що вимоги заявника про визнання дій державного виконавця неправомірними підлягають задоволенню. Вони є законними, обґрунтованими та не спростовані суб`єктом оскарження.

Стосовно вимог про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №45387 від 18.05.2021 року та про скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14838 від 14.02.2022 року суд зазначає, що такий спосіб захисту права заявником обрано помилково. Будь-який розрахунок по своїй правовій природі є технічним документом, не прирівнюється до постанови державного виконавця і не є правовим актом, який може бути скасовано. Крім цього, такий спосіб захисту не відповідає приписам ч.2 ст.451 ЦПК України. Тому в цій частині вимог необхідно відмовити. При цьому, суд наголошує на тому, що визнання неправомірними дій державного виконавця в частині визначення сум заборгованості зі сплати аліментів заявником, викладених в розрахунках заборгованості зі сплати аліментів по своїй суті захищає відповідні права заявника.

Стосовно вимоги про зобов`язання державного виконавця винести постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження та направити виконавче провадження № 7095059 за належним місцем його виконання: Білоцерківський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) суд зазначає наступне. В обґрунтування такої вимоги заявником не надано суду ані копії його паспорту, ані витягу з реєстру відповідної територіальної громади, ані іншого належного та допустимого доказу реєстрації та проживання заявника за адресою: АДРЕСА_1 . Тому у вказаній частині скарги також необхідно відмовити, оскільки така вимога не підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, заявник просив стягнути з Білоцерківського міського відділу ДВС на свою користь понесені ним витрати на професійну правову (правничу) допомогу у сумі 9 000,00 грн.

Згідно з правилами частин 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Так, представником ОСОБА_1 було надано суду копію договору №187 про надання правничої (правової) допомоги від 22.01.2019 року; копію додатку до договору про надання правничої (правової) допомоги №187 від 22.01.2019 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №187 від 22.01.2019 року; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 07.06.2022 року; оригінал квитанції до прибуткового касового ордера від 07.06.2022 року на суму 9 000,00 грн. (а.с.29-30, 31, 32, 33, 35).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі.

У той же час, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням двох із п`яти вимог скарги, понесені заявником витрати на професійну правову допомогу підлягають стягненню з Відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь заявника пропорційно до розміру задоволених вимог - у сумі 3 600,00 грн. (9 000,00 грн. / 5 х 2).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного заявником способу захисту права.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 260-261, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

скарга на дії державного виконавця

Скаргу Денисюка Вячеслава Миколайовича задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левенець Євгенія Сергійовича у виконавчому провадженні №7095059 в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , викладеної в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №45387 від 18.05.2021 року.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Левенець Євгенія Сергійовича у виконавчому провадженні №7095059 в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 , викладеної в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №14838 від 14.02.2022 року.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 600,00 грн. (три тисячі шістсот гривень 00 копійок).

В частині вимог скарги про скасування розрахунків заборгованості, зобов`язання винести постанову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу надруковано 23.06.2022 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяВ. П. Цукуров