Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1304/21

Провадження № 2/126/85/2022

"15" червня 2022 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Шевчуком С.П.

за участі представника позивача адвоката Жовмір Д.О., відповідача

ОСОБА_1 , представника органу опіки та піклування Бершадської

міської ради Гронської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Бершадської міської ради про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Бершадської міської ради про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини з тих підстав, що як стверджує 20.07.2014 між ним та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено шлюб, актовий запис № 46. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_3 . Вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 . Спільне життя з відповідачкою не склалось, що в подальшому призвело до припинення сімейних стосунків та розірвання шлюбу. Рішенням Вінницького міського суду від 24.11.2020 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина залишилась проживати разом з ОСОБА_1 . Фактично з моменту розлучення у нього з відповідачкою виникають непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дочки, її відвідуванні, почались створюватись штучні перешкоди зі сторони відповідачки стосовно неможливості його нормального спілкування з дочкою. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом: переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, переписок без відповіді з проханням побачити дитину, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. В даному випадку він фактично позбавлений можливості брати участь у вихованні диини та можливості на безперешкодне спілкування з дочкою, оскільки відповідачка ігнорує його законні права. У добровільному порядку вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо порядку його участі у вихованні спільної дочки. Відповідачка відмовилась укласти договір про порядок його участі у вихованні дитини, не дає йому дитину взагалі, чим чинить йому перешкоди в реалізації батьківських прав та обов`язків. Він любить свою дочку, тому хоче особисто спілкуватись з нею, бачити як вона росте, знати чим вона займається та які має інтереси. Просить встановити йому наступний порядок участі батька у вихованні дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : другі та четверті вихідні кожного місяця (субота та неділя) дитина проводить з батьком; спільний відпочинок з 16 липня по 31 серпня щороку дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою; у разі якщо святкові дні припадають на день його побачення з дочкою або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні дитина проводить з батьком; на період навчання у школі: весняні канікули (незалежно від дати їх початку та закінчення, але залежно від шкільної програми) дочка проводить з батьком; різдвяні свята (7 січня та супутні вихідні дні, пов`язані з різдвяними святами) кожного року дитина проводить з батьком; новорічні свята, починаючи з 31.12.2021 по 02.01.2022, з 31.12.2023 по 02.01.2024, з 31.12.2025 по 02.01.2026 дитина проводить разом з батьком; в подальшому починаючи з дванадцятирічного віку дитина самостійно обирає з ким з батьків їй святувати новорічні свята; день народження 28 жовтня починаючи з 2021 року, а в подальшому 2023 року, 2025 року, 2027 року дитина святкує з батьком, а починаючи з дванадцятирічного віку дочка сама обирає з ким з батьків святкувати день народження; у ті дні народження, які дитина святкує з матір`ю, батько безперешкодно може привітати дитину; в день побачення батька з дочкою він має право забирати дитину з дому, дитячного садочку, школи особисто або його рідна сестра ОСОБА_5 , яка є рідною тіткою, або його мати ОСОБА_6 , яка є рідною бабою.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.07.2014 сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 46, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.11.2020 у справі № 127/23015/20 шлюб між сторонами розірвано.

Неповнолітня дочка ОСОБА_4 проживає разом з відповідачкою ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Бершадської міської ради № 2007 від 10.12.2020, довідками про реєстрацію місця проживання особи №№ 2004, 2005 від 10.12.2020.

Оскільки позивач ОСОБА_2 проживає окремо від неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його право на участь у вихованні дитини є обмеженим, а зважаючи на відсутність домовленості між сторонами щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, має місце спір, який підлягає вирішенню судом.

Про наявність спору свідчить відсутність домовленості між батьками щодо порядку участі у побаченні та вихованні дитини (днів та годин зустрічей), обов`язковій присутності матері дитини під час цих зустрічей, що зумовило звернення позивача до суду із відповідними вимогами.

У відповідності до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Бершадської міської ради про встановлення порядку участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 01-18/3725 від 12.10.2021, виконавчий комітет Бершадської міської ради, як орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : другі та четверті вихідні кожного місяця (субота та неділя) з батьком (повернути дитину не пізніше 19:00 год.) з урахуванням того, що їй потрібен відпочинок перед навчальним тижнем (за винятком попередньої домовленості); у літній канікулярний період по одному тижню щомісяця (з 1 по 7 число поточного місяця); необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою; у будь-який інший час за попередньої домовленості (в тому числі і дні народження, канікули, святкові дні та ін.).

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтями 11, 15 Закону Україну «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Статтею 150 СК України встановлені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

У відповідності до ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з донькою.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, сімейним законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Суд зазначає, що прийняте рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для батьків (ст. 158 СК України). І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. І лише у випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 7, 19, 141, 153, 157, 159 СК України суд вважає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини.

Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. Всі питання виховання дитини батьки зобов`язані вирішувати спільно.

Законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду із позовом про усунення цих перешкод. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому із батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішення від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини.

Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_2 має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю донькою та право на її виховання.

Приймаючи до уваги викладене, та виходячи з інтересів дитини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, слід встановити порядок участі позивача ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений висновком органу опіки та піклування Бершадської міської ради № 01-18/3725 від 12.10.2021.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку позивача, що здійснення ним своїх батьківських прав та обов`язків, форми та методи його виховання і спілкування з дитиною призвели до будь-яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі ст. ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства», ч.8 ст. 7, ч.5 ст. 19, ст.ст. 141, 142, 150, 157 - 159 СК України, керуючись, ст.ст. 4, 11, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору органу опіки та піклування Бершадської міської ради (вул. Героїв України 23, м. Бершадь Гайсинського району Вінницької області) про встановлення порядку участі батька у вихованні дитини - задовольнити частково.

Встановити наступний порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- другі та четверті вихідні кожного місяця (субота та неділя) з батьком (повернути дитину не пізніше 19:00 год.) з урахуванням того, що їй потрібен відпочинок перед навчальним тижнем (за винятком попередньої домовленості);

- у літній канікулярний період по одному тижню щомісяця (з 1 по 7 число поточного місяця);

- необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою;

- у будь-який інший час за попередньої домовленості (в тому числі і дні народження, канікули, святкові дні та ін.).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.06.2022.

Суддя В. І. Гуцол