СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/28894/21

пр. № 2/759/2055/22

24 червня 2022 року Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Коваль О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 703 від 30.07.2020 року в розмірі 151 133,00 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30.07.2020 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на суму 123 026,00 грн. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору про надання банківських послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 23.11.2021 складає 151 133,00 грн., з яких: 107 634,17 грн. - заборгованість за кредитом, 11,42 грн. - заборгованість по процентам, 43 487,41 грн. - заборгованість за комісією.

Ухвалою суду від 28.12.2021 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач до суду відзив не направила.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву.

Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.07.2020 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 703 на суму 123 026,00 грн. строком на 24 міс. зі щомісячною сплатою комісії 2,99%.

Згідно п. 5.1.6, п. 5.1.7 Договору клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати банку вартість послуг, які надані банком за договором та інші платежі, відповідно до умов договору та встановлених тарифів. Сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в т.ч. простроченої заборгованості на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти в сумі 123 026,00 грн.

У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору про надання банківських послуг, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 23.11.2021 складається з: 107 634,17 грн. - заборгованість за кредитом, 11,42 грн. - заборгованість по процентам, що підтверджується відповідним розрахунком та випискою особового рахунку, які містяться в матеріалах цивільної спарви.

Згідно п. 5.9.4 Договору банк набуває право вимагати від клієнта дострокового повернення всього споживчого кредиту або частини споживчого кредиту разом із розрахованими процентами, несплаченою сумою комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а клієнт зобов`язаний виконати таку вимогу банку при порушенні зобов`язання з повернення споживчого кредиту та/або сплати процентів за користування споживчим кредитом/комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики.

Отже, вимоги позивача в частині заборгованості за кредитом та процентами, є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню, зокрема з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості: 107 634,17 грн. - заборгованість за кредитом та 11,42 грн. - заборгованість по процентам.

Стосовно стягнення з відповідача заборгованості по комісії, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів`визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц.

ВС зазначив, що положення спірного кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону "Про банки і банківську діяльність", частиною четвертою статті 11 Закону "Про захист прав споживачів" і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону "Про захист прав споживачів" (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону "Про захист прав споживачів", норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону "Про споживче кредитування" № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.

Таким чином, комісія є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними.

Згідно наданої суду Заяви № 703 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що вказаний кредитний договір є споживчим. За вказаними умовами договору комісія за обслуговування кредитної заборгованості складає 3678, 48 грн. щомісяця. Проте, сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися). Так само, сторона позивача не обгрунтовує такі послуги і в позовнівній заяві, обмежується лише зазначенням такої суми в розрахунках та позовних вимогах.

Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідіє вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, належним чином не обгрунтовані та не доведені, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню лише частково.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 525-527, 530, 610-612, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 76-83, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, заборгованість за кредитним договором № 703 від 30.07.2020 року в розмірі 107 645, 59 грн., судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., всього підлягає стягненню: 109 915 (сто дев"ять тисяч дев"ятсот п"ятнадцять) грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Текст рішення виготовлено 24.06.2022 року.

Суддя Коваль О.А.