Справа №443/1777/21
Провадження №2/443/203/22
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

22 червня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» про стягнення страхового відшкодування,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ПАТ « Страхова компанія «Глобал Гарант» в якій просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 100 873,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України у розмірі 1 644 грн. 38 коп., три відсотки річних у розмірі 290 грн. 18 коп., а всього разом: 1 934 грн. 15 коп. та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн 00 коп.

Обґрунтування позовних вимог.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16 березня 2021 року о 00 год 30 хв у с. Соколівка Жидачівського району Львівської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки МАЗ 533605, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної швидкості руху, дорожньої обстановки та безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив ДТП з автомобілем DAF, н. з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом фургоном Schmitz, н. з. НОМЕР_3 , чим порушив вимоги пунктів 13.1. ПДР, за що статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність. Внаслідок ДТП напівпричіп фургон Schmitz, д.н.з. НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_1 , зазнав механічних ушкоджень. 07 червня 2021 року Постановою Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/457/21 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , водія автомобіля марки МАЗ 533605, н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди (16 березня 2021 року) була застрахована у ПрАТ «СК «Глобал Гарант» згідно з Полісом № 201070084. 30 червня 2021 року на адресу ПрАТ «СК «Глобал Гарант» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 на загальну суму 130 000, 00 грн. Сума страхового відшкодування для ОСОБА_1 становила суму 100 873, 77 грн. та склалася із шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу марки Schmitz, д.н.з. НОМЕР_3 . Жодної відповіді на вищевказану заяву про виплату страхового відшкодування від ПрАТ «СК «Глобал Гарант» станом на дату подання позову не надходило, жодних розрахунків із позивачем здійснено не було. Таким чином, невиплата ПрАТ «СК «Глобал Гарант» страхового відшкодування потерпілому у визначений законом строк є протиправною та порушує право останнього на відновлення правового становища, що існувало до дорожньо транспортної пригоди, у якій його транспорт зазнав механічних ушкоджень. Загальна сума вимоги за шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_1 , у межах страхового ліміту, становить 100 873, 77 грн. Згідно з розрахунками, до загальної суми у розмірі 100 873, 77 грн. нараховуються: пеня, три проценти річних та інфляційні втрати за користування чужими коштами за весь час прострочення згідно ст. 625 ЦК України. Для потерпілого ОСОБА_1 сума нарахування заборгованості за період з 29.09.2021 по 02.11.2021 складає: 1934.56 грн, з яких: пеня 1 644,38 грн, відсотки річні 290,18 грн. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 15.11.2021 справу прийнято до розгляду та призначеного до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 14.12.2021 /а.с.83-84/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.12.2021 за клопотанням сторони позивача справу розглядом було відкладено на 27.01.2022 /а.с.93-94/.

27.01.2022 у зв`язку з витребуванням у відповідача додаткових доказів по справі справу розглядом було відкладено на 22.02.2022 /а.с.100/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.02.2022 за клопотанням сторони позивача справу розглядом було на 18.03.2022 /а.с.147/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.03.2022 справу розглядом було відкладено на 05.05.2022 /а.с.153/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.05.2022 у відповідача було витребувано інформацію, а справу розглядом відкладено на 30.05.2022 /а.с.166-167/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 30.05.2022 у відповідача повторно було витребувано інформацію, а справу розглядом відкладено на 21.06.2022 /а.с.176-177/.

Розгляд справи по суті відбувся 21.06.2022 без участі сторін.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ільків М.М.. надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався.

Згідно безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» - м. Київ, бул. Дружби народів, б. 28-В. Судом скеровувались виклики у судові засідання на зазначену адресу, однак конверти поверталися до суду із відміткою засобу зв`язку «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним врученням виклику у судове засідання.

Окрім того, судом на веб-порталі судової влади України публікувались оголошення про виклик у судове засідання представника акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант».

Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 21.06.2022, є дата складення повного тексту судового рішення 22.06.2022.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 07.06.2021 ОСОБА_2 , який 16.03.2021 керував транспортним засобом марки МАЗ 533605, н.з. НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. /а.с.8-9/.

Згідно полісу №201070084 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль марки МАЗ 533605 н.з. НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ «СК «Глобал Гарант», страхова сума на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн. /а.с.110/.

Відповідно до заяви про виплату страхового випадку від ОСОБА_1 адресованої ПрАТ «СК «Глобал Гарант» від 30.06.2022 ОСОБА_1 просив здійснити виплату страхового відшкодування у межах страхового ліміту в розмірі 130 000,00 грн. /а.с.6/.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, Schmitz SKO 24 L, р.н. НОМЕР_4 , який проведено на підставі укладеного 30.03.2021 договору про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) з між СОД ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку станом на 16.03.2021 з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування ВТВ дорівнює 100 873,77 грн. /а.с.18-28/.

В акті огляду транспортного засобу №27151 (дефектна відомість) зазначено характер пошкоджень транспортного засобу марки Schmitz, н.з. НОМЕР_3 /а.с.34-35/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (1 липня 2004 року №1961-IV), Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Такими даними можуть бути показання свідків.

Щодо страхового відшкодування.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором особистого страхування здійснюється незалежно від сум, що виплачуються за державним соціальним страхуванням, соціальним забезпеченням, а також від відшкодування шкоди.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1. ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Відповідно до абз.1 п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно п 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 по справі № 147/66/17 серед іншого зробила наступні висновки. Закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IVобов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (пункт 83).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (пункт 84).

Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми (пункт 85).

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331Закону№ 1961-IV)м (пункт 120).

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18) (пункт 121).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Суд погоджується з аргументами сторони позивача, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми.

Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 16.03.2021 о 00 год 30 хв у с. Соколівка Жидачівського району Львівської області, автомобіль марки МАЗ 533605, н.з. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_2 , здійснив зіткнення з автомобілем марки DAF, н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 .

Вина ОСОБА_2 у порушенні правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом МАЗ 533605, н.з. НОМЕР_1 , встановлена судовим рішенням (постанова Жидачівського районного суду Львівської області від 07.06.2021), яке набрало законної сили.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд зауважує, що якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди (ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак 30.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до оцінювача колісних транспортних засобів ОСОБА_3 з метою встановлення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ Schmitz SKO 24L д.н.з. НОМЕР_4 в результаті його аварійного пошкодження. Вартість матеріального збитку завданого позивачу в результаті відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу становить 100 873,77 грн.

Суд звертає увагу, що 30.06.2021, в межах одного року, позивач звертався з заявою до ПрАТ «СК «Глобал Гарант» про виплату страхового відшкодування заподіяної в результаті ДТП, що сталася 16.03.2021, однак жодних відповідей на вказану заяву йому не надходило, відтак потерпілий виконав покладений на нього законом обов`язок щодо подання до страховика заяви про здійснення страхової виплати.

З огляду на те, що відповідачем не проведено виплату страхового відшкодування, що свідчить про порушення прав потерпілого на отримання страхового відшкодування, оскільки ДТП відбулось з вини ОСОБА_2 , транспортний засіб якого забезпечений у ПрАТ «СК «Глобал Гарант», а позивач у встановлені законом строки виконав свій обов`язок та подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими.

Щодо відшкодування штрафних санкцій.

При цьому суд звертає увагу, що дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу сталася ще в березні 2021, при цьому відповідачем не узгоджено з позивачем рішення щодо проведення страхового відшкодування, що призвело до триваючого порушення права позивача на відшкодування завданої йому шкоди та необхідності здійснювати захист цього права в судовому порядку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС КЦС від 11.12.2019 у справі справа № 761/6406/16-ц.

На підставі наведеного, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України з розміру заборгованості в розмірі 1 644, 38 грн., поданого позивачем та перевіреного судом, відповідно до якого: розмір пені із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період з 29.09.2021 по 02.11.2021 (35 днів, облікова ставка НБУ) складає 1 644,37 грн. та розраховується за наступною формулою: 100 873,00 (Сума боргу) x (2 x 8,50 : 365) x 35 днів (прострочення) : 100.

З огляду на наведене, три проценти річних від простроченої суми боргу (3% річних), відповідно до поданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, складає: за період з 29.09.2021 до 02.11.2021 розраховується за формулою 100 873,00 (сума боргу) x 3 % x 35 (кількість днів прострочення) : 365 : 100 та становить 290,18 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка долучила наступні докази:

-договір про надання правової допомоги № б/н від 28.10.2021. Згідно п. 5.1. розділу 5 даного договору за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду визначену в цьому договорі та в додатках до нього. Згідно п. 6.1 Розділу 6 вартість послуг за надання професійної правничої допомоги становить 10 000,00 грн. /а.с.76-80/;

Відповідно до п.9 ст. 139 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020 при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене, враховуючи, те що стороною відповідача не подано заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, а представником позивача надано документальне підтвердження надання професійної правничої допомоги у розмірі 10 000 грн., у зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, виходячи з суми судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановленого для фізичних осіб, яка складає 908 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» (, 01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, будинок 28-В) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) 100 873 (сто тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 00 коп. страхового відшкодування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 1 664 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири) грн. 38 коп., три відсотка річних у розмірі 290 (двісті дев`яносто) грн. 18 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., а всього: 112 807 (сто дванадцять тисяч вісімсот сім) грн. 56 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» (, 01103, м. Київ, бульвар Дружби народів, будинок 28-В) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Р.Г. Равлінко