Справа №345/796/22
Провадження № 2/345/429/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

20.06.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод-Техмаш» про стягнення заборгованої заробітної плати, -

встановив:

позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що у період з 19.08.2016 він перебував з відповідачем у трудових відносинах. В період з 01.07.2020 по 30.04.2021 йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 36978,83 гривні. 30.09.2021 він звільнився з роботи на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін. Однак у день звільнення ТзОВ «Завод-Техмаш» всупереч вимог ст. 116 КЗпП України письмово не повідомив ОСОБА_1 про нараховані йому до виплати суми та здійснив виплату розрахункових коштів. Також позивач зазначив, що відповідач чинить йому перешкоди в отриманні доказів та не надає йому довідку про доходи, а також довідку про середній заробіток, в зв`язку з чим він не має можливості визначити точну суму, яка підлягає стягненню.

Тому ОСОБА_1 просив суд витребувати у відповідача письмове підтвердження про розмір нарахованих, але не виплачених йому сум з їх обґрунтуванням та підтвердженням відповідними документами, з врахуванням витребуваних документів, просив стягнути з ТзОВ «Завод-Техмаш» на його користь суму заборгованої заробітної плати та інших платежів, визначених законодавством, в тому числі середній заробіток за весь час затримки до дня ухвалення судового рішення, а також стягнути справедливу сатисфакцію на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Крім того, позивач просить суд постановити окрему ухвалу за фактом наявності в діях відповідача ознак та складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 175 КК України, яку направити прокурору та органу досудового розслідування.

Ухвалою суду від 11.03.2022 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення вказаних у ній недоліків.

29.03.2022 представник позивача адвокат Сидор Я.М. подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що оскільки відповідач не надав позивачу інформацію про заборгованість із заробітної плати, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України та отримав довідку про сплату ТзОВ «Завод-Техмаш» пенсійних внесків з нарахованих йому сум. З даної довідки позивач дізнався, що з квітня 2021 року завод не сплачував за нього пенсійні внески, хоча заробітну плату він отримував по день звільнення 30.09.2021. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборговану заробітну плату у розмірі 81 934,53 гривні. З наведеного у даній заяві розрахунку вбачається, що дана заборгованість згідно наданої відповідачем довідки за період з липня 2020 року по квітень 2021 року становить 36 978,83 гривень. Крім того, представник позивача самостійно визначає розмір заборгованості за період з травня 2021 року по вересень 2021 року в розмірі 44 955,70 гривень, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 8991,14 гривень. Крім того, просить суд стягнути грошову компенсацію за 45 днів невикористаної відпустки в розмірі 18 196,55 гривень, середньомісячний заробіток за затримку виплати розрахункових коштів по 09.03.2022 в розмірі 47 168,00 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень. Крім того, представник позивача просить суд не розглядати позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою від 30.03.2022 було відкрито провадження в даній справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також витребувано у ТзОВ «Завод-Техмаш» копію наказів про прийняття та звільнення ОСОБА_1 , довідку про заборгованість заробітної плати по день звільнення, а також розрахунок його середньомісячної заробітної плати за останні два місяці та розрахунок середнього заробітку.

Представник позивача адвокат Сидор Я.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала у повному обсязі та просила його задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про час та місце розгляду справи на офіційному сайті судової влади. Відповідач відзиву на позов та витребувані ухвалою суду документи у встановлені судом строки не подав, причини неявки представника суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов`язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТзОВ «Завод-Техмаш» електромонтером з 19.08.2016 згідно наказу № 17-к від 18.08.2021, що підтверджує запис у трудовій книжці (а.с. 6).

Наказом № 70-к від 30.09.2021 ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування шостого розряду ремонтної служби котельно-механічного виробництва за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України з 30.09.2021 (а.с. 8).

Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За діючою в площині цивільного судочинства презумпції винуватості відповідача (на відміну від кримінального судочинства, де діє презумпція невинуватості) тягар доказування лежить саме на відповідачеві. Тим більше, в площині трудових правовідносин безумовно тягар доказування лежить на роботодавцеві, в якого з акумульовано весь обсяг документації, в тому числі фінансового, бухгалтерського характеру щодо фіксації праці позивача і оплати виконаних ним робіт. В

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених п.6 ч. 1 ст.3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність.

З довідки № ЗП-00000009, виданої ТзОВ «Завод-Техмаш» 26.05.2021 заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 із виплати заробітної плати за період з 01.07.2020 по 30.04.2021 становить 36 978,83 гривні (а.с. 7).

У ході судового розгляду не здобуто відомостей про виплату позивачеві відповідачем заборгованості по заробітній платі, яка вказана у вказаній довідці, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заробітної плати за період з 01.07.2020 по 30.04.2021 в розмірі 36 978,83 гривень.

Щодо стягнення заборгованості із виплати заробітної плати за період з 01.05.2021 по 30.09.2021 суд приходить до наступних висновків.

Представник позивача в заяві про збільшення позовних вимог визначає розмір заробітної плати за вказаний період в сумі 44 955,70 гривень, виходячи з розміру середньомісячної заробітної плати 8991,14 гривень, помноженої на п`ять місяців. Представник позивача визначає розмір середньомісячної заробітної плати шляхом додавання заробітної плати за два повні місяці роботи (листопад 2020 року в сумі 8899,16 гривень та грудень 2020 року в сумі 9083,50 гривень) та розподілу його на 2.

Суд не може погодитися з таким розрахунком з огляду на наступне.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували обставину невиплати позивачу суми повної заборгованості по заробітній платі суду не надано, відповідач не надав на ухвалу суду від 30.03.2022 року довідки про заборгованість по заробітній платі та розрахункових коштах позивача, тому суд бере до уваги суми доходу позивача згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (а.с. 26-30).

Відповідно до форми ОК-5, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного реєстру соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу, відносно позивача ОСОБА_1 , яка сформована 18.03.2022 ТзОВ «Завод-Техмаш» нараховувалась заробітна плата в період з червня 2016 року по березень 2021 року, з якої утримувалися податки, які перераховані до державного бюджету.

З квітня 2021 року ТзОВ «Завод-Техмаш» не подавало до органу Пенсійного фонду України відомості про заробітну плату ОСОБА_1

30.09.2021 позивач був звільнений з роботи.

Обставин умисного невиконання ОСОБА_1 своїх трудових функцій за посадою у ТзОВ «Завод-Техмаш» судом не встановлено.

Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, є справедливість, добросовісність та розумність.

На думку суду, відсутність у позивача можливості щодо подання довідкипро заборгованість по заробітній платі, неподання відповідачем до органу Пенсійного фонду відомостей про нараховану заробітну плату з квітня 2021 року, не може тлумачитися на шкоду працівнику та бути підставою обмеження його права на отримання заробітної плати, яка є джерелом його існування.

Відтак, суд вважає за можливе самостійно розрахувати розмір місячної зарплати ОСОБА_1 , виходячи із відображеного у Формі ОК-5 середнього розміру заробітної плати за останній рік (з квітня 2020 року по березень 2021 року), оскільки таке буде відповідати принципам справедливості, розумності та добросовісності.

Отже, за період з квітня 2020 року по березень 2021 року сукупний розмір річної заробітної плати становить 75697,90 грн.

Розмір середньомісячної заробітної плати становить 75697,90 грн. : 12 = 6308,16 грн.

Відтак, за період з травня 2021 року по вересень 2021 року заборгованість по заробітній платі становить 31 540,80 грн.

Оскільки вищевказаний розрахунок здійснено з даних Форми ОК-5, то з такої суми заборгованості податки не відраховуються, а повинні бути сплачені підприємством до державного бюджету шляхом нарахування відповідних податків та зборів на цю суму.

Отже, загалом на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі за період з 01.07.2020 по 30.09.2021 року в сумі 68 519,63 грн. без відрахування податків та інших платежів.

Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідача грошову компенсацію за 45 днів невикористаної ОСОБА_1 щорічної відпустки в сумі 18 196,65 гривень.

Частина перша статті 83 Кодексу законів про працю України зазначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Разом з тим, в наказі № 70-к від 30.09.2021 року відсутні відомості про виплату ОСОБА_1 компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки.

В матеріалах справи також відсутні відомості, які б дали можливість суду встановити наявність у позивача невикористаної щорічної відпустки, а також визначити точну кількість днів.

Таким чином в судовому засіданні не здобуто жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 права на отримання грошової компенсації за 45 днів невикористаної щорічної відпустки, а тому суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги.

Щодо стягнення з ТзОВ «Завод-Техмаш» на користь позивача середньомісячного заробітку за час затримки виплати розрахункових суд зазначає наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 розд. ІV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньо годинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Нарахована ОСОБА_1 заробітна плата за лютий-березень 2021 становить 6977,07 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України.

Кількість фактично відпрацьованих позивачем робочих днів протягом двох місяців перед звільненням (лютий-березень 2021) становить 42 дні.

Таким чином, середньоденний заробіток становитиме 166,12 гривень (6977,07 грн./ 42 дні).

Оскільки відповідно до вимог ст.117 КЗпП з вини власника не було виплачено належних звільненому позивачу сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, суд вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку підлягає задоволенню за період з 01.10.2021 по 20.06.2022.

Кількість робочих днів за вказаний період становить 182 дні.

Отже, середній заробіток за вказаний період, що підлягає стягненню, становить 30 233,84 гривні (166,12 грн. х 182 роб. дні), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про постановлення окремої ухвали за фактом наявності в діях відповідача ознак та складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 175 КК України, яку направити прокурору та органу досудового розслідування суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки їхній діяльності під час вирішення спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 року у справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що при вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком.

Ані позивачем, ані його представником, на переконання суду, не наведено достатніх підстав та аргументів для винесення окремої ухвали.

Також суд наголошує, що ані позивач, ані його представник не позбавлені права самостійно звернутись до органів досудового розслідування з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке, на їх думку, було вчинене посадовими особами відповідача, а також до відповідних органів із повідомленням про вчинення порушень та притягнення винуватих осіб до відповідальності.

Таким чином, законних підстав для винесення окремої ухвали судом не вбачається, що тягне за собою відмову в задоволенні даної позовної вимоги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Зокрема на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі за період з 01 липня 2020 року по 30 вересня 2021 року (включно) у розмірі 68 519,63 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2021 року по 20 червня 2022 року у розмірі 30 233,84 гривні, а всього на загальну суму 98 753,47 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати. Судом також не встановлено підстав для задоволення позовної вимог про стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку.

З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу Українивбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 992,40 грн.

Крім того, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 21.03.2022 уклав Договір про надання правових послуг адвокатом Сидор Я.М., що підтверджується копією договору та ордером на надання правничої допомоги від 23.03.2022 (а.с. 19, 23).

Відповідно до Акту про надання правової допомоги загальна вартість правової допомоги, яка надана адвокатом позивачу на підставі Договору про надання юридичних послуг становить 3000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод-Техмаш», , місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 26, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2020 року по 30 вересня 2021 року (включно) у розмірі 68 519 (шістдесят вісім тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 63 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2021 року по 20 червня 2022 року у розмірі 30 233 (тридцять тисяч двісті тридцять три) гривні 84 копійки, а всього на загальну суму 98 753 (дев`яносто вісім тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 47 копійок, без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, а також 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод-Техмаш», , місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 26, на користь держави 992, 40 гривень судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод-Техмаш», , місцезнаходження: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Дністровська, 26, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 заборгованої заробітної плати за один місяць в сумі 6308,16 гривень без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий