Справа № 357/197/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», треті особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а позивач, як спадкоємець першої черги, після смерті свого батька звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. з заявою про прийняття спадщини, однак приватним нотаріусом при підготовці документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, та здійснення перевірок щодо наявності/відсутності заборон/арештів щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було знайдено відомості про обтяження, а саме арешт на все майно, реєстраційний № 11411567 від 21.07.2011 року, накладений Індустріальним відділом ДВС Дніпропетровського МУЮ, на підставі постанови про відкриття провадження з накладенням арешту № 743/15 та арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний № 13360378 від 10.12.2012 року, накладений МВ ДВС БЦ МРУЮ, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№ 32796729. Позивач зазначає, що наведеними обтяженнями порушені його права на спадкування, а тому позивач просить суд звільнити вказане майно з-під арешту.

Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.01.2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 52-53).

17.01.2022 року представником позивача на виконання вимог ухвали від 13.01.2022 року усунуто недоліки та подано змінено позовну заяву (а.с. 56-65).

Ухвалою судді від 20.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в загальному порядку та призначено до підготовчого засідання (а.с.66).

Ухвалою суду від 11.05.2022 року витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. з матеріалів спадкової справи № 13/2017 наявні претензії до боржника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.06.2022 року приватний нотаріус Корнійчук А.В. повідомила, що в матеріалах спадкової справи № 13/2017 відсутні будь-які претензії кредиторів до ОСОБА_3 (а.с. 97)

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», не направив в судове засідання свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, жодних заяв, клопотань суду не подали.

Треті особи в судове засідання своїх представників не направили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, жодних заяв, клопотань суду не подали.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_4 . Після смерті дружини, батько позивача ОСОБА_3 , прийняв спадщину у порядку ч. З ст. 1268 ЦК України. Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис № 1742 (а.с. 17).

Відповідно до витягу із Спадкового реєстру, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. заведена спадкова справа за № 13/2017 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 ; гараж, № НОМЕР_2 у гаражному кооперативі «Тецовик», який знаходиться за адресою вул. Петра Запорожця, 361, м. Б.Церква, Київська область; земельну ділянку, площею 0,1 га, кадастровий номер № :02:007:0289, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлено, що позивач 29.03.2017 року, як спадкоємець першої черги, звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 .

Встановлено, що 15.09.2020 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. було надано роз`яснення, з якого вбачається, що при підготовці документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, та здійснення перевірок щодо наявності/відсутності заборон/арештів щодо об`єкта нерухомого майна та суб`єкта в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, було знайдено відомості про обтяження, а саме арешт на все майно, реєстраційний № 11411567 від 21.07.2011 року, накладений Індустріальним відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на підставі постанови про відкриття провадження з накладенням арешту № 743/15 та арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний № 13360378 від 10.12.2012 року, накладений міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП№ 32796729. Також, нотаріус повідомила, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на майно померлого необхідно зняти зазначені арешти. (а.с. 35)

З відповіді Індустріального відділу ДВС у місті Дніпрі за вих. № 31291 від 01.10.2021 року вбачається, що в період з 18.07.2011 року по 22.12.2011 року на виконанні перебувало виконавче провадження № 743/15, з примусового виконання виконавчого листа № 2-336 від 06.05.2011 року, що видав Індустріальний районний суд м. Дніпропетровськ, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі - 132710, 45 грн. 22.12.2011 року державним виконавцем завершене вказане виконавче провадження відповідно до п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Надати будь-які матеріали з вказаного виконавчого провадження відділ ДВС немає можливості, оскільки ВП № 743/15 знищене у зв`язку із закінченням терміну зберігання. (а.с. 20)

З відповіді Відділу ДВС у м. Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУЮ (М.Київ) від 07.10.2021 року за вих. № 93939, вбачається, що будь-яких виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів, боржником в яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відділі не перебуває. Виконавче провадження, яке перебувало на виконанні знищено відповідно до п.9.9-9.11 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Мінюсту №2274/5 від 25.12.2008 року (а.с. 19)

Згідно відповіді ТОВ «Кей-Колект» від 22.12.2021 року за вих.№ 22/12/21/ НОМЕР_3 встановлено, що ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу кредитора та право вимоги за кредитним договором № 938-І-218-В/05 від 23.11.2005 року на підставі договору факторингу № 4 від 11.06.2012 року, укладеному з ПАТ «УкрСиббанк», та повідомили, що станом на 22.12.2021 року зобов`язання ОСОБА_3 , який виступає фінансовим поручителем згідно договору поруки № 981-І-218-В/05/3 від 23.11.2005 року по кредитному договору № 938-І-218-В/05 від 23.11.2005 року припинені, у зв`язку з набуттям права власності на предмет іпотеки згідно зі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», яке відбулося 23.08.2017 року. Заборгованість по зазначеному кредитному договору відсутня, жодних фінансових претензій ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 немає. (а.с. 24)

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Підстави та порядок зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Положеннями ч.ч. 4, 5 цієї статті передбачено, що підставами для зняття державним виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Зі змісту наведених вище норм вбачається, що мета застосування процедури арешту майна боржника, для забезпечення реального виконання виконавчого документу. Тобто, існування арешту накладеного державним виконавцем дозволяє йому ефективно здійснювати дії щодо реального виконання виконавчих листів та інших виконавчих документів, упереджує недобросовісну поведінку боржника щодо уникнення сплати ним свого боргу шляхом реалізації або переоформлення належного йому рухомого та нерухомого майна. Таким чином, існування арешту майна, накладеного державним виконавцем має чітко окреслені граничні строки з прийняття відповідної постанови про накладення арешту до завершення виконавчого провадження.

Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Як було встановлено судом, на виконанні у відділі ДВС у м.Біла Церква та Індустріальному відділі ДВС у м.Дніпрі відсутні відкриті виконавчі провадження, де б боржником виступав ОСОБА_3 , а виконавчі провадження, в рамках яких було накладено арешт на майно боржника знищені за закінченням строку зберігання.

Наведені обставини свідчать, про відсутність правових підстав у відділах ДВС зберігати накладені ними арешти на майно, в силу неможливості виконавчих органів надати ВП чи виконавчі документи за якими відповідні арешти було застосовано. А також, існування арешту майна порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі, механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження в рамках якого його було застосовано, відсутнє.

Також, в матеріалах справи міститься постанова державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області про закінчення виконавчого провадження № 32796729 з виконання виконавчого листа № 2-336, виданого 06.05.2011 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, яким закінчено виконавче провадження № 32796729 та припинено чинність арешту 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , накладеного згідно постанови про арешт майна боржника оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2012 року. (а.с. 37)

Проте, оскільки в реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні записи про арешт нерухомого майна ОСОБА_3 , то наявні підстави для його скасування.

За ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.2 ст.16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В даному випадку, суд вважає, що підлягають захисту права позивача, як спадкоємця, саме в спосіб - зняття арешту з майна, власником якого є ОСОБА_3 та виключення з ЄДР заборону на відчуження нерухомого майна /номер обтяження № 13360378,11411567/, з наведених вище підстав.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16.

Отже ефективний спосіб захист має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45).

Як було встановлено судом, виконавчі провадження, в рамках яких було накладено арешти на майно боржника ОСОБА_3 , відкриті з приводу виконання виконавчого листа №2-336, виданого 06.05.2011 року щодо стягнення солідарно заборгованості із ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 132 710, 45 грн, а згідно довідки наданої ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по кредитному договору № 938-І-218-В/05 від 23.11.2005 року відсутня, жодних фінансових претензій ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_3 немає.

А відтак, у зв`язку з повним погашенням кредитної заборгованості перестали існувати підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна, що є власністю ОСОБА_3 . Наявність арештів (обтяжень) накладених на майно, порушує право позивача на спадкування, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі використати своє законне право на оформлення спадкового майна, а тому його права підлягають судовому захисту, шляхом зняття арешту з спадкового майна

Отже, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджуються наданими суду належними та допустимими доказами, обраний спосіб захисту її права відповідає змісту суб`єктивного права та характеру його порушення, а позовні вимоги ґрунтуються на положеннях закону, якими урегульовано спірні правовідносини.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не має жодних претензій до ОСОБА_3 , та відповідно й до його спадкоємців, відпали обставини та підстави накладення арешту, знищені самі виконавчі провадження в рамках яких були накладені вказані вище арешти.

Враховуючи наявність обтяження на майно та неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого обтяження, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 39, 40, 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту майно, що належало на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН : НОМЕР_4 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , припинивши обтяження :

- накладене постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32796729, міським відділом ДВС Білоцерківського міськрайоного управління юстиції, зареєстрованого 10.12.2012 року реєстратором Київської обласної філії ДП «Інформаційний центр» МЮ України, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підстава виникнення обтяження : постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32796729, 10.12.2012, міським відділом ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер обтяження : 13360378.

- накладене постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту, № 743/15, 21.07.2011, Індустріальним віддлом ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, зареєстрованого 21.07.2011 року, реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» МЮ України, в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному Реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підстава виникнення обтяження : постанова про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту, № 743/15, 21.07.2011, Індустріальним ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження : 11411567.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.06.2022 року.

СуддяО. Я. Ярмола