ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3853/22 Справа № 175/1022/20 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О.М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

секретар судового засідання: Усик А.Д.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Кабінет Міністрів України, Міністерство соціальної політики України, Дніпропетровська обласна адміністрація

треті особи: Національна поліція України, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року, яке постановлено суддею Мачуським О.М. у місті Дніпро, повний текст рішення складено 25 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральних збитків, який в подальшому неодноразово уточнив.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі статті 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації» він звертався із численними зверненнями та запитами про надання інформації, а саме: БЛ-10359661 від 07.03.2020 року «Про здійснення контролю щодо надання інформації для можливості звернення до суду задля захисту порушеного права» та запиту на інформацію до Мінсоцполітики України «Про забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне для життя і здоров`я довкілля шляхом ліквідації корупційної схеми щодо перерахування субсидії через Ощадбанк» до Прем`єр-міністра України Шмигаля Д.А. (особисто), Кабінету Міністрів України, Мінсоцполітики України, яке було переадресовано до Дніпропетровської обласної державної адміністрації; №БЛ-9764365 від 07.10.2019 року, №БЛ-9815291 від 22.10.2019 року, №БЛ-9819018 від 23.10.2019 року, №БЛ-9834552/Д1 від 28.10.2019 року, №БЛ-9841580 від 30.10/.2019 року, №БЛ-10001829 від 10.12.2019 року, №БЛ-10069525 від 26/12/2019 року до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто); №БЛ-9795634 від 17.10.2019 до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто), Кабінету Міністрів України, Голови Дніпропетровської ОДА Бондаренка Олександра (особисто); №БЛ-9795634 від 17.10.2019 до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто), Кабінету Міністрів України, Голови Дніпропетровської ОДА Бондаренка Олександра (особисто); №БЛ-9750037 від 03.10.2019 року, №БЛ-9749383 від 03.10.2019 року до Міністерства соціальної політики України; №БЛ-9750037 від 03.10.2019 року, №БЛ-9749383 від 03.10.2019 року до Міністерства соціальної політики України, які були переадресовані до Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Зазначив, що посадовими особами державних органів влади при розгляді його звернень, всупереч вимог чинного законодавства, ст.ст. 1,4,19,28 Закону України «Про звернення громадян» було порушено його право на звернення та отримання інформації по суті запиту. Як наслідок цього порушення та незабезпечення особистого немайнового права на життя та права на безпечне для життя і здоров`я довкілля, йому спричинені душевні чи моральні страждання, що завдало моральної шкоди, яку позивач визначає у загальному розмірі 900 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

Тому позивач просив суд відшкодувати йому за рахунок держави моральну шкоду за душевні чи моральні страждання, а саме:

- порушення Кабінетом Міністрів України при розгляді звернення №БЛ-10359661 від 07.03.2020 року- у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Міністерством соціальної політики України при розгляді звернення №БЛ-10359661 від 07.03.2020 року-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Дніпропетровською обласною державною адміністрацією при розгляді звернення №БЛ-10359661 від 07.03.2020 року-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Кабінетом Міністрів України при розгляді звернення до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто) №БЛ-9764365 від 07.10.2019 року, №БЛ-9815291 від 22.10.2019 року, №БЛ-9819018 від 23.10.2019 року, №БЛ-9834552/Д1 від 28.10.2019 року, №БЛ-9841580 від 30.10.2019 року, №БЛ-10001829 від 10.12.2019 року, №БЛ-10069525 від 26.12.2019 року-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Міністерством соціальної політики України при розгляді звернення до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто) №БЛ-9764365 від 07.10.2019 року, №БЛ-9815291 від 22.10.2019 року, №БЛ-9819018 від 23.10.2019 року, №БЛ-9834552/Д1 від 28.10.2019 року, №БЛ-9841580 від 30.10.2019 року, №БЛ-10001829 від 10.12.2019 року, №БЛ-10069525 від 26.12.2019 року-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Кабінетом Міністрів України при розгляді звернення №БЛ-9795634 від 17.10.2019 року до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто), Кабінету Міністрів України, Голови Дніпропетровської ОДА Бондаренко Олександра (особисто)-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Дніпропетровською обласною державною адміністрацією при розгляді звернення №БЛ-9795634 від 17.10.2019 року до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто), Кабінету Міністрів України, Голови Дніпропетровської ОДА Бондаренко Олександра (особисто)-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Міністерством соціальної політики при розгляді звернення №БЛ-9750037 від 03.10.2019 року, №БЛ-9749383 від 03.10.2019 року до Міністерства соціальної політики України-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб;

- порушення Дніпропетровською обласною державною адміністрацією при розгляді звернень №БЛ-9750037 від 03.10.2019 року, №БЛ-9749383 від 03.10.2019 року до Міністерства соціальної політики України, які було переадресовано до Дніпропетровської обласної державної адміністрації-у розмірі 100 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб.

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної адміністрації, треті особи: Національна поліція України, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування моральних збитків за порушення суб`єктами владних повноважень права на отримання інформації по суті звернення, права на захист та забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне життя і здоров`я, довкілля, шляхом ліквідації корупційної схеми щодо перерахування субсидії через Ощадбанк відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення на підставі верховенства права, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відповідачі не забезпечили гарантію його прав на звернення, які встановлені статтями 1,4,19,28 Закону України «Про звернення громадян» та відповідне реагування.

Вважає, що за результатом скарг № БЛ-9764365 від 07.10.2019 року, № БЛ-9815291 від 22.10.2019 року, № БЛ-9819018 від 23.10.2019 року, № БЛ-9834552/Д1 від 28.10.2019 року, №БЛ-9841580 від 30.10/.2019 року, № БЛ-10001829 від 10.12.2019 року, № БЛ-9795634 від 17/10/2019,№ БЛ-9750037 від 03/10/2019, № БЛ-9749383 від 03/10/2019, № БЛ-10359661 від 07/03/2020 не виконано положення Закону України «Про звернення громадян»

Суд першої інстанції не розглянув клопотання від 18.01.2022 року про прийняття окремих ухвал суду про нанесення Державою Україна в особі відповідачів по справі моральної шкоди, спричиненої моральними та духовними переживаннями у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю від онкологічних та інших захворювань, а також загрози вибуху атомних реакторів, руйнування греблі гідроелектростанції, вибуху побутового газу, вибуху та пожежі транспортних засобів, руйнації ліній електричних передач та іншого; клопотання від 02.02.2022 року та від 04.02.2022 року про прийняття окремої ухвали суду про негайне поновлення порушеного особистого немайнового права ОСОБА_1 на життя та безпечне для життя і здоров`я довкілля шляхом прийняття окремої ухвали суду, на підставі ч.1 п.1 Постанови пленуму Верховного суду України № 4від 31.03. 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди та частини 2 ст. 276 ЦК України та представленого суду доказу про звернення до Кабінету Міністрів України Про забезпечення екологічних та інших прав гарантованих Державою Україна за № БЛ*12339835 від 06.04.2021 року, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду щодо вказаного звернення від 30.06.2021 року по справі 160/6280/21, про визнання протиправною бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та надання зобов`язання Дніпропетровській обласній державній адміністрації розглянути вказане вище звернення ростаннього та надати відповідь за наслідками звернення по суті.

Суд не застосував правовий висновок Верховного Суду України викладений у Постанові по справі № 6-1435цс17 від 27.09.2017 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 було направлені звернення та запити про надання інформації, а саме:

№БЛ-10359661 від 07.03.2020 року, «Про здійснення контролю щодо надання інформації для можливості звернення до суду задля захисту порушеного права» та запиту на інформацію до Мінсоцполітики України «Про забезпечення особистого немайнового права на життя та безпечне для життя і здоров`я довкілля шляхом ліквідації корупційної схеми щодо перерахування субсидії через Ощадбанк» до Прем`єр-міністра України Шмигаля Д.А. (особисто), Кабінету Міністрів України, Мінсоцполітики України, яке було переадресовано до Дніпропетровської обласної державної адміністрації;

-№БЛ-9764365 від 07.10.2019 року, №БЛ-9815291 від 22.10.2019 року, №БЛ-9819018 від 23.10.2019 року, №БЛ-9834552/Д1 від 28.10.2019 року, №БЛ-9841580 від 30.10/.2019 року, №БЛ-10001829 від 10.12.2019 року, №БЛ-10069525 від 26/12/2019 року до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто);

- №БЛ-9795634 від 17.10.2019 до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто), Кабінету Міністрів України, Голови Дніпропетровської ОДА Бондаренко Олександра (особисто);

-№БЛ-9795634 від 17.10.2019 до Прем`єр-міністра України Гончарука Олексія (особисто), Кабінету Міністрів України, Голови Дніпропетровської ОДА Бондаренко Олександра (особисто);

-№БЛ-9750037 від 03.10.2019 року, №БЛ-9749383 від 03.10.2019 року до Міністерства соціальної політики України; №БЛ-9750037 від 03.10.2019 року, №БЛ-9749383 від 03.10.2019 року до Міністерства соціальної політики України, які було переадресовано до Дніпропетровської обласної державної адміністрації.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту протиправної поведінки чи бездіяльності органів державної влади, внаслідок яких позивачу була заподіяна моральна шкода. Крім того, суд першої інстанції не встановив підстав для постановлення окремої ухвали, відповідно до вимог ст. 262 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України.

Статтею 1173 ЦК України передбачено що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно пункту 5 вищезазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналогічний правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 638/8636/17-ц.

Відповідальності за шкоду передує встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року по справі № 640/3837/17, від 29 серпня 2018 року по справі № 686/16161/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження протиправної поведінки та бездіяльності органів державної влади, причинного зв`язку між такою поведінкою і заподіяною позивачу моральною шкодою, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної шкоди.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не забезпечили гарантію прав позивача на звернення, які встановлені статтями 1,4,19,28 Закону України «Про звернення громадян» та відповідне реагування, що за результатом скарг № БЛ-9764365 від 07.10.2019 року, № БЛ-9815291 від 22.10.2019 року, № БЛ-9819018 від 23.10.2019 року, № БЛ-9834552/Д1 від 28.10.2019 року, №БЛ-9841580 від 30.10/.2019 року, № БЛ-10001829 від 10.12.2019 року, № БЛ-9795634 від 17/10/2019,№ БЛ-9750037 від 03/10/2019, № БЛ-9749383 від 03/10/2019, № БЛ-10359661 від 07/03/2020 не виконано положення Закону України «Про звернення громадян», колегія суддів не бере до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та порушення відповідачами Закону України Про звернення громадян.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не розглянув клопотання від 18.01.2022 року про прийняття окремих ухвал суду про нанесення Державою Україна в особі відповідачів по справі моральної шкоди, спричиненої моральними та духовними переживаннями у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю від онкологічних та інших захворювань, а також загрози вибуху атомних реакторів, руйнування греблі гідроелектростанції, вибуху побутового газу, вибуху та пожежі транспортних засобів, руйнації ліній електричних передач та іншого; клопотання від 02.02.2022 року та від 04.02.2022 року про прийняття окремої ухвали суду про негайне поновлення порушеного особистого немайнового права ОСОБА_1 на життя та безпечне для життя і здоров`я довкілля шляхом прийняття окремої ухвали суду щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 та надання зобов`язання Дніпропетровській обласній державній адміністрації розглянути вказане вище звернення останнього та надати відповідь за наслідками звернення по суті, колегія суддів не бере до уваги, оскільки суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для прийняття окремих ухвал суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував правовий висновок Верховного Суду України, викладений у Постанові по справі № 6-1435цс17 від 27.09.2017 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки це не є підставою для скасування рішення суду і задоволення позову.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі позовні вимоги, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 червня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко