23.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/1821/20
Справа №205/1821/20
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2022 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу №205/1821/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Дніпропетровській міській клінічній лікарні № 11 у зв`язку з тяжкою хворобою помер ОСОБА_4 , який був сином ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_2 та чоловіком відповідача.

Після його смерті відкрилася спадщина на гараж, квартиру та легковий автомобіль.

Спадкоємцями першої черги є: позивачі, відповідач, а також батько спадкодавця ОСОБА_5 та молодший син ОСОБА_6 .

На початку березня 2018 року ОСОБА_4 тяжко захворів, на протязі восьми днів в нього трималася дуже висока температура. На численні прохання позивачів відповідач відмовлялася відвести його до лікарні, зазначала, що в нього просто гостре респіраторне захворювання і в цьому не має необхідності.

07.03.2018 року ОСОБА_4 самостійно звернувся до своєї матері - ОСОБА_1 з проханням відвести його до лікарні, оскільки, йому ставало дуже важко дихати, і він не міг сам пересуватися. Цього ж дня ОСОБА_7 (вітчим ОСОБА_4 ) відвіз його до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України». 08 березня 2018 року, у зв`язку з погіршенням стану ОСОБА_4 та за відсутності реанімаційного відділення, лікарі ДУ "УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ УКРАЇНИ" викликали швидку та направили ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської клінічної лікарні № 11, де ОСОБА_4 продіагностували та надали висновок, що в нього гостра пневмонія, і він потребує негайної вентиляції легенів. Після цього його було переведено до реанімаційного відділення та було підключено до апарату штучної вентиляції легенів.

Позивачі вважають, що зазначена бездіяльність відповідача призвела до того, що ОСОБА_4 потребував постійного піклування, догляду та дорогих ліків.

Починаючи з 08.03.2018 року по 23.03.2018 року його мати, старший син, батько та вітчим кожен день перебували з хворим та доглядали за ним, кожен день витрачали великі суми на купівлю лікарських засобів.

Відповідач в свою чергу ухилялася від надання допомоги, як матеріальної, не купувала жодних ліків, так і моральної, жодного разу на протязі 15 днів (з 08.03.2018 року по 23.08.2018 року) не навідувалася до лікарні та не цікавилася станом спадкодавця, а після його смерті не приймала участі в його похованні.

Усі витрати та догляд за спадкодавцем здійснювались виключно позивачами за рахунок позикових коштів, оскільки мати та батько непрацездатні, а старший син - навчається у вищому навчальному закладі та є студентом денної форми навчання.

Разом з цим, 23.03.2018 року позивачі в телефонній розмові повідомили відповідача про смерть ОСОБА_4 та попросили надати можливість 24.03.2018 року перевезти його тіло до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для християнського обряду «відспівування» та прощання сім`ї та друзів з померлим, однак відповідач відмовила та під час поховання спадкодавця не була присутня, у зв`язку з чим усі витрати з поховання понесли позивачі.

У позові зазначено, що такі умисні дії відповідача були спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Такі дії пов`язані з винною поведінкою ОСОБА_3 , яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Оскільки за життя спадкодавця, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував допомоги і догляду, ОСОБА_3 умисно ухилялася від свого обов`язку по утриманню, підтримці та допомоги спадкодавцю, позивачі просять встановити факт ухилення ОСОБА_3 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця - ОСОБА_4 та усунути її від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження, витребувано у Другої дніпровської нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому ОСОБА_3 заперечувала проти його задоволення. Заперечення обґрунтовано тим, що батьки спадкодавця та його дружина конфліктували, тому згодом перестали спілкуватися взагалі. Так, 27.02.2018 року сильно захворів спільний син відповідача та спадкодавця. Того ж дня вони з сином звернулися до лікаря, який постановив діагноз ОРВІ. Наступного дня відповідачу також стало погано. 01.03.2018 року захворів її чоловік, який звертатися до лікаря категорично відмовився. 05.03.2018 року чоловікові стало гірше, тому викликали швидку, медичні працівники якої прописали йому ліки, а від госпіталізації ОСОБА_4 категорично відмовився. 07.03.2018 року чоловікові знову стало гірше, а відповідач та їх син продовжували хворіти, тому ОСОБА_4 звернувся за допомогою до своїх батьків, які доставили його в лікарню. На телефонні дзвінки його батьки 07 та 08 березня не відповідали, та лише 9 березня повідомили, що ОСОБА_4 переведено до реанімації, де увечері його ввели у штучну кому. З 09 березня по 23 березня, день смерті, відповідач декілька разів провідувала чоловіка, спілкувалася з лікарями, купувала ліки на всю суму, що залишив їй чоловік перед виїздом до лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер, не приходячи до свідомості. У цей день до їх з дитиною місця проживання прийшли позивачі зі сторонніми особами, які почали ломитися до оселі відповідача з лайкою та претензіями. У зв`язку з конфліктною ситуацією, яка також мала місце 14 березня, та перебуваючи ще на лікуванні, відповідач прийняла рішення, щоб не було скандалів, не йти з сином на похорон чоловіка. Також у відзиві зазначено, що позивачами не доведено необхідність надання допомоги чоловікові саме нею. Окрім того, майно, яке зазначено позивачами як спадкове, є спільною сумісної власністю відповідача та ОСОБА_4 , оскільки придбано під час їх шлюбу. На підставі викладеного, просила в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2020 року, скасованою Дніпровським апеляційним судом 02.02.2021 року, передано для розгляду по підсудності до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою, постановленою 31.03.2021 року без виходу суду до нарадчої кімнати, ухвалено допитати в якості свідка ОСОБА_7 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2021 року витребувано від КНП «Міська клінічна лікарня №11» Дніпровської міської ради, належним чином завірену копію амбулаторної карти (історію хвороби) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 08.03.2018 року по 23.08.2018 року перебував на лікуванні в реанімаційному відділенні лікарні.

Ухвалою, постановленою 31.03.2021 року без виходу суду до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_8 позов підтримав та просив задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 проти позову заперечували, просили у його задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, відповідача та свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (т. 1 а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина. Зі спадкової справи вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до Другої дніпровської державної нотаріальної контори звернулися спадкоємці першої черги: дружина (т. 1 а.с.10) ОСОБА_3 , мати (т.1. а.с.8, 52- зворотній бік) ОСОБА_1 , син (т.1 а.с.9) ОСОБА_2 . Батько спадкодавця (т. 1 а.с. 8) ОСОБА_5 від спадщини відмовився на користь матері померлого (т. 1 а.с.43-45). Також спадкоємцем ОСОБА_4 є його спільний з відповідачем син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).

З копії медичної карти стаціонарного хворого № 1485 КЗ «ДМКЛ №11» ДОР встановлено, що ОСОБА_4 з діагнозом: двостороння негоспітальна пневмонія 08.03.2018 року був госпіталізований до реанімаційного відділення лікарні, де помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1 а.с.176-234).

У судовому засіданні 22.02.2022 року допитано свідка ОСОБА_7 , який є відчимом померлого. З показань свідка встановлено, що фактичні витрати на лікування ОСОБА_4 під час його перебування з 08.03.2018 року по 23.03.2018 року у реанімаційному відділенні лікарні ніс ОСОБА_7 , що також підтверджується фіскальними чеками, наявними в матеріалах справи (т. 1 а.с.13-31).

З наданих відповідачем копій фіскальних чеків вбачається, що дружина спадкодавця 16.03.2018 року купувала медичні препарати для лікування чоловіка (т.1 а.с.97-98).

У судовому засіданні також встановлено, що у зв`язку з перебуванням на лікуванні у реанімаційному відділені лікарні ОСОБА_4 сторонньої допомоги від родичів, крім матеріальної, не потребував, оскільки необхідна допомога надавалася медичними працівниками лікувального закладу.

З показань ОСОБА_7 судом встановлено, що він не звертався до відповідача за матеріальною або будь-якою іншою допомогою ОСОБА_4 , у наданні якої б йому відмовила дружина хворого.

Також відповідно до виписок з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого КЗ «Дніпровський центр ПМСД №5» син відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27.02.2018 року звертався за медичною допомогою у зв`язку з ГРВІ та хронічним тонзилітом до чергового лікаря, а відповідач з 28.02.2018 року по 19.03.2018 року зверталася за медичною допомогою і отримувала лікування у зв`язку з трахеобронхітом.

Отже, як встановлено у ході судового розгляду справи, у зв`язку з тяжкою хворобою спадкодавець перебував у безпорадному стані, однак, іншої, крім матеріальної, допомоги від родичів не потребував, у зв`язку з наданням її медичними працівниками реанімаційного відділення, в якому він перебував до смерті. Витрати на лікування спадкодавця ніс його відчим ОСОБА_7 , який за матеріальною або будь-якою іншою допомогою до відповідача не звертався. Відповідач частково брала участь у витратах на лікування чоловіка, а саме 16.03.2018 року придбала ліки, та в період 28.02.2018 до 19.03.2018 лікувалася за призначенням лікаря.

За встановлених обставин, ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві під час його перебування у безпорадному стані виключається.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України, стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19.07.2021 у справі № 127/11408/19 зазначив, що тлумачення норми частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи (постанови Верховного Суду від 11.02.2019 у справі №756/11676/16-ц, від 25.03.2019 у справі № 766/810/17).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27.04.2021 р. у справі №442/8069/17 (провадження №61-21401вс19).

Також, у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №404/2163/16-ц, від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц, від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 суд касаційної інстанції зазначив, що підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі №200/21452/15-ц (провадження № 61-18578св18) зазначив, що безпорадним станом спадкодавця є такий стан, під час перебування у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби; він викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами в медичних документах.

Водночас сам лише факт перебування особи у безпорадному стані не є достатньою підставою для усунення судом спадкоємця від права на спадкування. Таким чином, судом може бути встановлено достатні підстави для усунення спадкоємців від спадкування відповідно до ст. 1224 ЦК України виключно за наявності наступних обставин у їх сукупності: безпорадний стан спадкодавця, необхідність надання допомоги саме цим спадкоємцем та, за умови матеріальної або фізичної можливості надавати потрібну допомогу, його ухилення від надання. відповідної допомоги спадкодавцеві.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Докази повинні бути не тільки належними, допустимими, достовірними, але й достатніми. Про що суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, тягар доказування обставин викладених в позові, згідно з перерахованими нормами права, покладається на позивача.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, та відмову в його задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачами судові витрати покладається на них.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1224, 1261, 1268, 1269 ЦК України, статтями 4, 12, 16, 76,77, 80,81, 89, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту ухилення ОСОБА_3 від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця - ОСОБА_4 та усунення від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 -відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 червня 2022 року.

Суддя Н.Г.Остапенко