ЄУН № 336/6007/21
пр. № 2/336/574/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Наумові А.А., за участю позивача ОСОБА_1 , третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 , вказавши про те, що їй та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , які є третіми особами без самостійних вимог на предмет спору, на праві приватної спільної сумісної власності належить будинок АДРЕСА_1 . Окрім позивача, в будинку зареєстрований, але фактично не мешкає її брат ОСОБА_3 . Оскільки відповідач з 2010 року виїхав на постійне місце проживання за кордон, однак до цього часу місце реєстрації проживання не змінив у добровільному порядку, тому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком.

Ухвалою суду від 07.05.2021 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, примусове зняття з реєстраційного обліку відмовити в частині вимог про примусове зняття ОСОБА_6 з реєстраційного обліку.

Ухвалою суду від 27.08.2021 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від ДПС України інформацію щодо перетину ОСОБА_3 державного кордону України.

06.09.2021 року до суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 18.01.2022 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Задоволене клопотання позивача про виклик свідків.

В судовому засіданні позивач підтримала пред`явлений позов, вказавши, що відповідач по справі її брат ОСОБА_3 дійсно зареєстрований в будинку, проте з 2010 року не мешкає, оскільки виїхав до Росії ще до 2000 року, де наразі працює та має свою родину. Інколи приїздив до неї в гості, проте на цей час вони не спілкуються. Позивач та її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_2 приблизно у 1998 році отримали у власність будинок по 1/3 частці кожний, наразі через не проживання відповідача в будинку, на нього нараховуються комунальні послуги, які він не сплачує, що також чинить перешкоди у користуванні будинок, у зв`язку з чим просила позов задовольнити.

Після дослідження наданих доказів та допиту свідків, судом оголошено перерву, після закінчення якої, позивач направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, на задоволенні позову наполягала та проти винесення заочного рішення суду не заперечувала.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору позов підтримали, вказавши про те, що відповідач дійсно не мешкає в будинку, відсутні його власні речі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, направленою за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

В ході розгляду справи позивачем було заявлене клопотання про виклик свідків.

Відповідач не направив до суду відзив на позовну заяву, а також не заявив будь-яких клопотань, не надав доказів, треті особи без самостійних вимог на предмет спору не направили до суду письмових пояснень щодо позову.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, станом на 16.07.2021 року, житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на підставі договору міни, нерухомості, серія та номер 1196, виданого 05.09.1994 року Універсальною товарною біржею «Хортиця» м. Запоріжжя та зареєстроване за вказаними особами на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу) індексний номер 59299117 від 16.07.2021 року державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг ЗМР Білай О.П.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією, надаю Державною прикордонною службою України, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, громадянином України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 31.08.2016 року по 14.00 годину 31.08.2021 року, в базі даних не виявлено.

В ході розгляду справи були допитані свідки з боку позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що мешкає в будинку АДРЕСА_1 з 1976 року та є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 в будинку не мешкає, востаннє приїздив приблизно 10 років назад у гості, після чого більше не бачила ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 зазначила, що мешкає в будинку АДРЕСА_2 з 1979 року та є сусідкою позивача ОСОБА_1 . Знає про те, що відповідач ОСОБА_3 є братом позивача та приходив до неї в гості та відвідував матір, яка там також мешкала, однак в будинку він не мешкав. Востаннє бачила ОСОБА_3 приблизно 15 років назад, відомо, що мешкає він в Росії.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 не мешкає в будинку та не є його власником, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами та показами свідків, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 23.06.2022 року.