28.01.2022 Єдиний унікальний № 371/501/20
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2-р/371/2/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяви ОСОБА_1 та Київської обласної ради про роз`яснення судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної ради, треті особи: ОСОБА_2 , Комунальне некомерційне підприємство Миронівської міської ради «Лікарня відновного лікування», Миронівська міська рада Київської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області із заявою про роз`яснення рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року звернувся представник відповідача Київської обласної ради, та просив роз`яснити це рішення в частині:

поновлення Київською обласною радою ОСОБА_1 на посаді головного лікаря «Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування»;

стягнення саме із Київської обласної ради середнього заробітку за 99 робочих днів ОСОБА_1 .

Свою заяву обґрунтовував наступним:

06 липня 2021 року рішенням Миронівського районного суду Київської області у справі №371/501/20 було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 :

визнано протиправним та скасовано розпорядження першого заступника голови Київської обласної ради від 18 березня 2020 року №179 «Про припинення дії контракту з головним лікарем Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування», поновивши ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року.

стягнуто із Київської обласної ради, , юридична адреса: м. Київ, пл. Лесі Українки, 1, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 99 робочих днів вимушеного прогулу, розрахунок якого здійснити за правилами передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100;

у задоволенні решти позову відмовлено;

допущено негайне виконання рішення, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі;

стягнуто із Київської обласної ради, , на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 19 000 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Київською обласною радою було подано апеляційну скаргу на рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року у справі №371/501/20.

Зазначену вище судову справу було розглянуто Київським апеляційним судом 20 грудня 2021 року, який вирішив наступне:

-апеляційну скаргу представника Київської обласної ради - Кондратенко Яни Іванівни на рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року - залишити без задоволення;

-рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 384 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Звернуто увагу суду, що рішенням Київської обласної ради від 19 грудня 2019 року №617-29-УІІ «Про реорганізацію Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» затверджено Статут Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування».

Відповідно до пункту 7.2 Розділу 7 Статуту Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» (далі - Статут), затвердженого рішенням Київської обласної ради від 19 грудня 2019 № 617-29-УП, поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснюють:

-Генеральний директор;

-заступники Генерального директора;

-медичний директор.

Генеральний директор призначається на посаду і звільняється з посади за рішенням Київської обласної ради на конкурсній основі, шляхом укладання контракту на строк від трьох до п`яти років.

Генеральним директором може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються Міністерством охорони здоров`я України.

Строк найму, права, обов`язки і відповідальність Генерального директора, умови його матеріального забезпечення, інші умови найму визначаються контрактом.

Згідно з п. 7.1 Статті 7 Статуту, управління Підприємством здійснюється його Засновником в особі Київської обласної ради.

Однак, 22 червня 2020 року Київська обласна рада прийняла рішення №890-35-УII, яким вирішила надати згоду на безоплатну передачу Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області у комунальну власність Миронівської міської об`єднаної територіальної громади.

Також, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником та власником Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» є Миронівська міська рада.

Відповідно до рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року, у справі № 371/501/20 передбачено поновлення Позивача на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», голова районної, обласної, районної у місті ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Таким чином, з 22 червня 2020 року засновником та власником Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» є Миронівська міська рада, а тому Київська обласна рада не має жодних законних підстав для видання розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді.

Тому, рішення Миронівського районного суду Київської області є дещо незрозумілим в частині поновлення Київською обласною радою ОСОБА_3 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування».

Крім того, частиною 1 статті 62 Господарського кодексу України, встановлено, що підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до абзацу 1 статті 4 Закону України «Про оплату праці», джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Так, наприклад, колегія суддів Київського апеляційного суду у справі №761/13894/19 зазначає: «доводи апелянта про те, що КЗ КОР «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» не може бути відповідальним за невиконання рішення про поновлення на роботі позивачки, тому з комунального закладу не може бути стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку, колегія суддів відхиляє, оскільки рішення суду фактично було виконано КЗ КОР «КОЦС» за рахунок коштів з Державної казначейської служби України, і КЗ КОР «КОЦС» є юридичною особою, з якою у позивачки виникли трудові відносини, через що такі доводи не спростовують обґрунтованих висновків місцевого суду у цій частині» (Постанова Київського апеляційного суду від 18 червня 2020 року).

У справі №369/11019/19 колегія суддів Київського апеляційного суду зазначає: «доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково визначив КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради як належного відповідача, оскільки саме Київська обласна рада порушила трудові права позивача своїми діями, колегія суддів відхиляє, оскільки у позивача виникли трудові правовідносини з комунальним підприємством «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради» (Постанова Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року).

Звернуто увагу, що Київська обласна рада не фінансувала діяльність Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» з обласного бюджету, відповідно джерелом коштів на оплату праці працівників є частина доходу та інші кошти, що одержані внаслідок господарської діяльності підприємства.

Таким чином, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, здійснюється з підприємства, з яким у звільненого працівника існували трудові відносини, а не з Київської обласної ради.

Тому, рішення Миронівського районного суду Київської області є незрозумілим в частині стягнення із Київської обласної ради середній заробіток за 99 робочих днів вимушеного прогулу.

Крім того, до Миронівського районного суду Київської області із заявою про роз`яснення рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року також звернувся позивач ОСОБА_1 та просив роз`яснити:

порядок його поновлення на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року;

стягнення середнього заробітку за 99 робочих днів вимушеного прогулу, розрахунок якого здійснити за правилами передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. враховуючі обставини встановлені Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 371/501/20.

Свою заяву обґрунтовував наступним:

06 липня 2021 року Миронівським районним судом Київської області було ухваленорішення у справі № 371/501/20 про часткове задоволення позовних вимог про поновленняна роботі та визнання протиправним та скасування рішення Київської обласної ради проприпиненню дії контракту.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у цій справі, рішення Миронівським районним судом Київської області від 06 липня 2021 року було залишено без змін, апеляційну скаргу Київської обласної ради без задоволення.

Так згідно рішення суду першої інстанції судом було встановлено стягнення з Київської обласної ради, , на користь ОСОБА_1 :

-судові витрати в розмірі 19 000 гривень;

-середній заробіток за 99 робочих днів вимушеного прогулу, розрахунок якого здійснити за правилами передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Також Миронівським районним судом Київської області було прийнято рішення про визнання протиправним та скасування розпорядження першого заступника голови Київської обласної ради від 18 березня 2020 року № 179 «Про припинення дії контракту з головним лікарем Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування», поновивши ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року.

Як було встановлено в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій,07 січня 2017 року між позивачем та Київською обласною радою як органом управління Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» укладено контракт за № 9 (далі - Контракт), відповідно до якого позивач з 25 січня 2017 року по 15 грудня 2018 року призначений на посаду головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» (а. с. 11-14 том 1).

Київська обласна рада 26 грудня 2018 року листом № 2842/10-06 підтвердила головному лікарю Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» Горкуші О.П. про продовження строку дії Контракту (а.с. 15 том 1).

25 липня 2019 року відповідачем ухвалено рішення №617-29-УІІ про реорганізацію Комунального закладу Київської обласної ради «Обласної лікарні відновного лікування» шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» (а. с. 152-154 том 1).

19 вересня 2019 року відповідачем прийнято ще одне рішення №800-32-УІІ «Про створення Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування», в пункті 2 якого передбачено перейменування Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» у Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» (а. с. 18-19 том 1).

Цим рішенням затверджено статут Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування», у відповідності до п. 1.2 якого, це підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування».

27 грудня 2019 року припинив існувати Комунальний заклад Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» та почало існувати Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування».

Розпорядженням Київської обласної ради VII скликання від 18 березня 2020 року № 179, рішення про припинення дії Контракту було прийнято 18 березня 2020 року (а. с. 43 том. 1).

Оскільки станом на 19 березня 2020 року вже була припинена така юридична особа як Комунальний заклад Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» (з 27.12.2019), а її правонаступником, зокрема і в трудових відносинах, було Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування», позивач підлягає поновленню на роботі саме на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування», яке є правонаступником Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування», до якого у відповідності до ч. 2 ст.108 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 36 КЗпП України перейшли всі обов`язки його попередника, зокрема і за трудовим договором (контрактом) укладеним із позивачем (постанова Верховного суду від 06 травня 2020 року по справі №302/854/17).

Апеляційним судом були відхилені доводи апеляційної скарги щодо обраного позивачем неналежного способу захисту, оскільки з 22 червня 2020 року Київська обласна рада надала згоду на безоплатну передачу Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області у комунальну власність Миронівської міської об`єднаної територіальної громади, з урахуванням розгляду справи саме на момент звернення до суду у травні 2020 року.

За фактом поновлення Позивача на роботі, в тому числі за рішенням суду, видається наказ про поновлення працівника на роботі та вносяться зміни до його трудової книжки відповідно до положень пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.93 р. № 58. Зокрема, визнається недійсним запис, зроблений відповідно до наказу, визнаного судом незаконним (наприклад, пишеться: «Запис за № таким-то недійсний, поновлено на попередній роботі»).

Відповідний запис в трудовій книжці виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис(п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.93 р. № 58).

Поновлення на роботі відбувається не з дати винесення судом відповідного рішення, а з дати звільнення працівника, яка згідно з цим рішенням визнається недійсною.

Отже, для поновлення прав Позивача Київська обласна рада повинна:

-скасувати Розпорядження Першого заступника Голови Київської обласної ради від 18 березня 2020 року № 179 «Про припинення дії контракту з головним лікарем Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування»;

-здійснити в трудовій книжки ОСОБА_1 запис про визнання недійсним попереднього запису за № 40 про його звільнення та зробити новий запис про поновлення на попередній посаді Головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування».

Право на компенсацію середнього заробітну в зв`язку із вимушеним прогулом судом першої інстанції визначено вірно - із 19 березня по 11 серпня 2020 року, за 99 робочих днів вимушеного прогулу.

В своєму рішенні Миронівським районним судом Київської області вказував, що довідка про заробітну плату, надана позивачем, не є належним та допустимим доказом отриманої позивачем заробітної плати, яка може братися до уваги при визначенні розміру середнього заробітку за час його вимушеного прогулу, оскільки вона не відповідає критеріям визначення середньоденного заробітку, передбаченим п. п. 2, 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Київський апеляційний суду, усуваючи вказаний недолік рішення суду першої інстанції, та визначаючи суму компенсації, взяв до уваги довідку, надану позивачем в апеляційній інстанції.

Згідно Довідки про середню заробітну плату (дохід) від 26.11.2021 р. №21, загальна сума середньої заробітної, плати (дохід) позивача за січень та лютий 2020 року склала - 65 124,16 грн., кількість робочих днів за ці два місяця скла 41 день.

Відповідно, середній заробіток (дохід) за один робочий день склав: 65124,16 грн. / 41 1588, 39 грн.

99 робочих днів * 1588, 39 грн. = 157 250, 61 коп. (загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу).

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 26 січня 2022 року, заяви Київської обласної ради та ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження для їх спільного розгляду 28 січня 2022 року.

Київська обласна рада свого представника на судове засідання по роз`ясненню судового рішення не делегувала, про час та місце засідання була повідомлена належним чином, за нормою ч. 3 ст. 271 ЦПК України його неприбуття не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Клопотання представника Київської обласної ради про відкладення судового засідання по роз`ясненню судового рішення, задоволенню не підлягає, оскільки вона свою позицію щодо необхідності надання роз`яснення виклала у письмовій заяві (а. с. 36-41 том 3), про час та місце розгляду заяви про роз`яснення судового рішення була повідомлена 26 січня 2022 року, тобто у час достатній для прибуття до Миронівського районного суду Київської області, який знаходиться на двохгодинній відстані від Київської обласної ради, при цьому частиною 3 ст. 271 ЦПК України суд обмежений 10 денним строком розгляду заяв про роз`яснення судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 про часта та місце судового засідання був повідомлений належним чином, за нормою ч. 3 ст. 271 ЦПК України його неприбуття не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Треті особи: ОСОБА_2 , Комунальне некомерційне підприємство Миронівської міської ради «Лікарня відновного лікування», Миронівська міська рада Київської області, на судові засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, за нормою ч. 3 ст. 271 ЦПК України їх неприбуття не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Розглянувши заяви позивача та відповідача про роз`яснення удового рішення, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується їх заяви, суд встановив таке.

Миронівським районним судом Київської області 06 липня 2021 року, за результатами розгляду цивільної справи ЄУН 371/501/20 прийнято рішення, за яким:

визнано протиправним та скасовано розпорядження першого заступника голови Київської обласної ради від 18 березня 2020 року № 179 «Про припинення дії контракту з головним лікарем Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування», поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року;

стягнуто із Київської обласної ради, на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за 99 робочих днів вимушеного прогулу, розрахунок якого здійснити за правилами передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Київським апеляційним судом, за результатами розгляду апеляційної скарги Київської обласної ради на зазначене рішення Миронівського районного суду Київської області, 20 грудня 2021 року прийнято постанову, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 237 ЦПК України рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу набрало законної сили 20 грудня 2021 року.

Згідно із ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на суд захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. п.40 рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece»). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. п.66 рішення у справі «Immobiliare Saffi v. Italy»).

Європейський суд з прав людини зауважив, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог конвенції (рішення від 27.07.2004 у справі «Ромашов проти України»; від 11.01.2005 у справі «Дубенко проти України» та від 7.12.2006 у справі «Козачек проти України»).

Таким чином судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції принципу верховенства права.

Із заяв ОСОБА_1 та Київської обласної ради про роз`яснення виконання судового рішення вбачається, що рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке набрало законної сили 20 грудня 2021 року, не виконано.

Зокрема Київська обласна рада, в супереч рішенню суду першої інстанції у добровільному порядку не здійснила розрахунок середнього заробітку за 99 робочих днів вимушеного прогулу ОСОБА_1 , та не сплатила йому цієї компенсації, у зв`язку із чим у примусовому виконанні рішення суду виникли складності, які з метою забезпечення принципу ефективності судового захисту порушеного права та обов`язковості виконання остаточного судового рішення суд вважає за необхідне усунути шляхом надання наступного роз`яснення.

За рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року по цивільній справі ЄУН 371/501/20 із Київської обласної ради, на користь ОСОБА_1 стягується 157 250 гривень 61 копійка середнього заробітку за 99 робочих днів вимушеного прогулу.

До необхідності визначення в роз`ясненні саме такого розміру компенсації суд приходить враховуючи розрахунок, зроблений Київським апеляційним судом в постанові від 20 грудня 2021 року, яка в силу ст. ст. 18, 384 ЦПК України набрала законної сили та обов`язкова до виконання.

У цій постанові суд апеляційної інстанції встановив, що середній заробіток за 99 робочих днів вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 157 250 гривень 61 копійка.

Обставини встановленні рішенням суду, яке набрало законної сили, по справі між тими самими сторонами про той самий предмет доведенню не підлягає.

Надаючи це роз`яснення суд не бере до уваги доводи Київської обласної ради щодо неможливості стягнення середнього заробітку із коштів обласної ради, оскільки ці доводи фактично є запереченнями проти задоволення позову, оцінку яким надано як судом першої інстанції так і Київським апеляційним судом в своїх рішеннях по цій справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року по цивільній справі ЄУН 371/501/20, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі має бути виконано наступним чином головою Київської обласної ради чи його заступниками, на підставі цього рішення суду має бути видане розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року, після чого зроблено в трудовій книжці ОСОБА_1 відповідний запис про це.

До необхідності визначення в роз`ясненні саме такого способу виконання судового рішення, суд прийшов зважаючи на наступне.

Судове рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Аналогічна норма міститься і в ч. 8 ст. 235 КЗпП України.

Тобто, недостатньо одного лише рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, закон ще й передбачає необхідність його виконання.

Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року N 9 роз`яснив судам, що стосовно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу (в даній ситуації розпорядження ч. 7 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Рішення суду повинно бути виконано відповідачем, дії якого порушили право позивача, що і відрізняє процесуальний статус відповідача від процесуального статусу третьої особи на стороні відповідача.

За нормами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

За нормою ст. 48 КЗпП України власник або уповноважений ним орган на вимогу працівника зобов`язаний вносити до трудової книжки, що зберігається у працівника, записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення, заохочення та нагороди за успіхи в роботі.

Аналіз змісту зазначених норм КЗпП України та норм пунктів 1.1, 2.10, 2.5, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту населення України від 29.07.93 р. № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, дає суду підстави дійти до висновку, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, записи в них робляться уповноваженими особами роботодавця. Ці записи повинні відображати трудову кар`єру працівника, зокрема прийняття на роботу та звільнення, а отже і поновлення працівника на роботі після незаконного звільнення. Записи в трудову книжку вносяться після видання таких організаційно-розпорядчих документом як наказ чи розпорядження про поновлення роботи працівника на посаді, з якої він був незаконно звільнений.

Із заяви Київської обласної ради про необхідність надання роз`яснення вбачається, що обласна рада заперечує щодо виконання саме нею рішення суду шляхом видачі розпорядження як організаційно-розпорядчого акту, яким буде виконано рішення суду в частині відновлення порушеного трудового права позивача.

За нормою ч. 2 ст. 3 Конституції України права людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Тобто права людини, зокрема і трудові права позивача визнаються державою найвищою цінністю, а тому держава має докласти зусиль для їх захисту.

Аналізуючи спірну ситуацію суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право на наявність відповідного запису в трудовій книжці, зробленого суб`єктом його призначення саме на посаду головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування», яким згідно із контрактом про призначення останнього на посаду головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» від 27 січня 2017 року є відповідач Київська обласна рада.

Видача розпорядження та внесення запису в трудову книжку саме Київською обласною радою, як суб`єктом призначення а також звільнення головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Обласна лікарня відновного лікування» найбільш повно та ефективно поновлює порушене трудове право позивача, та унеможливлює існування будь-яких складностей і неузгоджень пов`язаних із обліком його безперервного трудового стажу, зокрема в можливих правовідносинах із Пенсійним фондом України та Фондом соціального страхування України.

При наданні цього роз`яснення, суд не бере до уваги доводи Київської обласної ради щодо відсутності законних підстав для видання розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді (а. с. 39 том. 3), оскільки підставами цих правовідносин (джерелом) є не норми Господарського кодексу України чи Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а норми ст. ст. 3, 19, 129-1 Конституції України, ст. ст. 18, 384, 430 ЦПК України, ч. 8 ст. 235 КЗпП України, які зобов`язують Київську обласну раду виконувати рішення суду незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечить принципу верховенства права.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України під час ухвалення рішення, різновидом якого згідно з ст. 258 ЦПК України є ухвала суду, суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивач під час звернення до суду із заявою про надання роз`яснення судового рішення сплатив 496 гривень 20 копійок (а. с. 25 том 3), які слід стягнути із відповідача Київської обласної ради на його користь, оскільки саме в зв`язку із невиконанням нею рішень Миронівського районного суду Київської області та Київського апеляційного суду в позивача виникла необхідність в цьому роз`ясненні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 263, 264, 271, 272, 353, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

1.Заяви ОСОБА_1 та Київської обласної ради про роз`яснення рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року по цивільній справі ЄУН 371/501/20 задовольнити.

2.Роз`яснити, що за рішенням Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року по цивільній справі ЄУН 371/501/20 із Київської обласної ради, , юридична адреса: м. Київ, пл. Лесі Українки, 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , стягується 157 250 гривень 61 копійка середнього заробітку за 99 робочих днів вимушеного прогулу.

3.Виконавчі листи Миронівського районного суду Київської області видані на виконання рішення суду в цій частині до прийняття цієї ухвали визнати такими, що не підлягають виконанню, в замін їх видати новий виконавчий лист, який враховує це роз`яснення.

4.Роз`яснити, що рішення Миронівського районного суду Київської області від 06 липня 2021 року по цивільній справі ЄУН 371/501/20, в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі має бути виконано наступним чином Головою Київської обласної ради чи його заступниками, на підставі цього рішення суду має бути видане розпорядження про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна лікарня відновного лікування» із 19 березня 2020 року, після чого зроблено в трудовій книжці ОСОБА_1 відповідний запис про це.

5.Стягнути із Київської обласної ради, , юридична адреса: м. Київ, пл. Лесі Українки, 1, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

6.На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

7.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Реквізити щодо перерахування коштів: ПІБ отримувача: ОСОБА_1 , поточний рахунок: НОМЕР_2 , МФО: 322669, найменування банку: філія Головного управління по м. Києву та Київській області, адреса банку: м. Київ, вул. Володимирська, 27, ІПН отримувача: .

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук