Справа № 712/1657/22
Провадження 2/712/1450/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - П`ятун Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач) на його користь грошові кошти у вигляді: боргу в розмірі 30 000,00 доларів США; 3 % річних в розмірі 320,55 доларів США, а разом стягнути 30 320,55 доларів США, а також понесені судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28 лютого 2020 року між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , було укладено договір позики згідно якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, що станом на дату укладення договору складало 736 830 гривень, а позичальник (відповідач) зобов`язався повернути позикодавцеві вказану суму в строк, встановлений договором. Одержання коштів підтверджується власноручно написаною розпискою, яку було надано позивачу в момент передачі коштів. У відповідності до п.3 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 01.10.2021 року. Проте, у встановлений строк відповідач кошти не повернув. Дане підтверджується тією обставиною, що оригинал розписки від 29.02.2020 року знаходиться у володінні позивача. Неможливість виконання зобов`язання відповідач пояснює відсутністю коштів. Відповідно до ст.625 ЦК України за період прострочення грошового зобов`язання, який складає 130 днів нараховано 3% річних в розмірі 320,55 доларів США. Просив стягнути з відповідача 30 320,55 доларів США та судові витрати.

У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не надав, проте скерував заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із воєнним станом, розгляд справи проводити без участі відповідача.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивача та відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням рішення.

28 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , було укладено договір позики (копія наявна в матеріалах справи) згідно якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США, що станом на дату укладення договору складало 736 830 гривень, а позичальник (відповідач) зобов`язався повернути позикодавцеві вказану суму в строк, встановлений договором.

У відповідності до п.3 договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк до 01.10.2021 року.

Як вказав у позові позивач, кошти відповідач не повернув, тому заборгованість складає разом відповідальністю за прострочення в силу ст.625 ЦК України 30 320,55 доларів США.

Як зазначає позивач, одержання коштів підтверджується власноручно написаною розпискою, яку було надано позивачу в момент передачі коштів (копія наявна в матеріалах справи).

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 1051 ЦК України встановлює, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але яка й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, шляхом надання розписки про отримання грошових коштів.

За змістом частин першої та другої статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Аналізуючи зазначені правовідносини, суд дійшов висновку, що сторонами не надано доказів того, що грошові кошти в розмірі 30 000 доларів США на момент складання розписки 28 лютого 2020 року були наявні в розпорядженні ОСОБА_1 та він їх передав у власність ОСОБА_2 згідно договору позики.

Оригінал наведеного договору позики та оригінал розписки в судове засідання сторонами надано не було.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певн ими засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд враховує, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/ Рішенням Соснівського районного суд м. Черкаси від 10.06.2021 року в справі № 712/9803/20 визнано недійсним акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «КАНТІ», посвідченого державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. за № 1-2313. Визнано за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 . Витребовано у ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 .

Судом у вказаній справі № 712/9803/20 встановлено, що, майно, а саме квартира за адресою АДРЕСА_2 , вибула з володіння померлого власника ОСОБА_5 , не з його волі, а іншим шляхом. Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 дізнались про здійснення реєстрації права власності на дану квартиру з Інформаційної довідки при зверненні до нотаріуса щодо оформлення спадщини після смерті батька. Встановлено, що спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 неодноразово була перепродана іншим особам, а саме відповідачами по справі № 712/9803/20, останній власник ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів даної справипро стягнення грошових коштів за борговою розпискою, позивачем ОСОБА_1 неодноразово скеровано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру відповідачки ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення реального виконання рішення суду в даній справі про стягнення заборгованості за борговою розпискою.

Ухвалою від 18.04.2022, 13.05.2022 заяву про забезпеченні позову залишено без задоволення.

На думку суду, обставини, встановлені в судовій справі № 712/9803/20, а саме, те що квартира АДРЕСА_1 підлягає витребуванню у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 свідчать про те, що договір позики та розписка, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 28.02.2020 року є лише формальними і можуть мати ознаки фіктивного правочину відповідно до ст. 234 ЦК України, а також направлені на створення перешкод для виконання судового рішення в справі №712/9803/20.

Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У справі ЄСПЛ «Preda and Dardari v. Italy» (1999) [16] зазначено, що метою Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, для зловживання правами. У кількох справах, які стосувалися зловживань заявниками своїми правами, передбаченими ст. 10 Конвенції, ЄСПЛ постановлював, що зловживання правом має місце і тоді, коли не лише порушуються важливі цінності демократії, а й власне дух Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі «Witzsch v. Germany» (2005) було зазначено, що ця стаття має на меті запобігання поширенню таких ідей, які «суперечать тексту та духові Конвенції». Тому в юрисдикційній діяльності підлягає врахуванню те, що суд не є засобом сторін у досягненні їх інтересів, які не охороняються законом, і не повинен толерувати зловживання сторонами їх правами.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за відсутності передбачених законом підстав для його задоволення.

Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України, залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 206, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 27.06.2022 р.

Головуючий Т.Є.Троян

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1