Справа № 333/6287/21
Провадження № 2/333/874/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа - Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання здійснити приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, в якій просить суд: визнати за ним право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати РА ЗМР по Комунарському району провести приватизації даної квартири

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, він 27 липня 2021 року звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з заявою про приватизацію квартири. Позивачу було відмовлено, про що свідчить відповідь від 29.07. 2021 року № Д-521, підставою для відмови в приватизації житла була неможливість надати до заяви про приватизацію оригіналу ордеру на вселення.

Крім того, 22.07.2021 року позивач звертався до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради стосовно надання копії Державного ордеру на квартиру АДРЕСА_2 .

У відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту позивачу повідомили, що корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року (підтверджуються відповіддю «Щодо вирішення питання приватизації житла» від 22.07. 2021 року за № Д-2953).

Позивачка вважає неправомірною відмову в приватизації майна.

Посилаються на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 була надана для заселення у 1977 року як службова батькові позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім наймача у квартирі були зареєстровані ОСОБА_3 - мати позивача, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, та сам позивач проживає до цього часу. Квартира є їх єдиним та постійним місцем проживання. На цей час в квартири окрім позивача зареєстрована ОСОБА_4 - дружина позивача, яка проживаємо у вказаній квартирі та зацікавлена у проведені приватизації. Мешканці бажають приватизувати вказану квартиру, але вони не можуть надати відповідачеві обмінний ордер на це житло, оскільки він був втрачений.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. Заперечення обґрунтовані ти, що відповідно до п.4.23 Положення 1, районним адміністраціям міської ради делеговані повноваження щодо приватизації житла. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Під час вирішення питання щодо передачі (приватизації) квартири (кімнати у гуртожитку) у власність громадян, Районна адміністрація керується низкою чинних нормативно-правових актів України, у тому числі і Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» (далі - Положення 2), затвердженим Наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 № 109/17404 (із змінами). Так, відповідно до Положення 2, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації (пункт 17), та подає певні документи, одним з яких є копія ордера на жиле приміщення (пункт 18). Тобто, Положенням 2 чітко визначений певний перелік документів, які необхідно надати органу приватизації разом із заявою про приватизацію квартири. Оскільки Позивачами не надано копію ордеру, як цього вимагає чинне законодавство України, позивачу було відмовлено у приватизації житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, відповідач вважає, що на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення 2, згідно Положення 1, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, Районною адміністрацією була розглянута заява позивачів та обґрунтовано відмовлено у приватизації. Просять у позові відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв або клопотань, що б перешкоджали розгляду справи надано не було.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З копії паспорту позивача вбачається, що місце їх проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 04 червня 1998 року.

Відповідно до Листа Департаменту з управління Житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 22.07.2021, на звернення позивача щодо видачі копії корінця державного ордеру від 1977 на вищезазначену квартиру, останньому повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року, видати запитуваний позивачем документ не має можливості.

З Листа районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 29.07.2021 Д- 521 вбачається, що заява позивача від 27.07.2021 про приватизацію вищезазначеного житлового приміщення розглянута та йому відмовлено у приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки ним не надано копію ордеру про надання житлової площі у відповідності до вимог Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим Наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 № 109/17404.

Відповідно до вимогст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідност.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», об`єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності.

Відповідно дост. 3 Закону Українизазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно з ч. 2ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Відповідно до п. 10 ч. 1ст. 15 Житлового кодексу Української РСР, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Відповідно дост. 58 ЖК УРСРордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі,організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру.

Відповідно до п. 17, 18 Положення Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, який затверджений наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.1.2010 року №109/17404, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації та подає такі документи: оформлену заяву на приватизаціюквартири (будинку), жилого приміщенняу гуртожитку, кімнати укомунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку просклад сім`ї та займаніприміщення; копію ордера про наданняжилої площі (копію договору наймужилої площіу гуртожитку; документ,що підтверджуєневикористання ним житлових чеків дляприватизації державногожитлового фонду; копіядокумента, що підтверджує право на пільгові умовиприватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Згідно ч. 10ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках, квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Відповідно до п. 11ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

З 1990 року до теперішнього часу жодним власником будинку або балансоутримувачами не пред`являлося до позивачів претензій щодо незаконності їх мешкання у квартирі.

З огляду на вказані обставини відповідно до приписів ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення квартири, у якій вони мешкають.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст.345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання незаконною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в приватизації квартири АДРЕСА_2 без ордеру та зобов`язання відповідача вчинити дії по приватизації зазначено квартири за відсутності ордеру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328,345 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,76,81,141 ЦПК України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа - Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про визнання права на приватизацію житлового приміщення та зобов`язання здійснити приватизацію, - задовольнити.

Визнати незаконною відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району в приватизації квартири АДРЕСА_2 , за відсутності ордеру про надання жилої площі.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 за відсутності ордера про надання жилої площі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Михайлова