ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4461/22 Справа № 215/4670/21 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа 215/4670/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Бадалян Н.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Касьян Микола Степанович, на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року, яке постановлене суддею Квятковським Я.А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 09.09.2017 року ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою спричинення ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до нього, знаходячись на ґанку літньої кухні, встановленої на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , утримуючи у правій руці підшукану ним порожню скляну пляшку з-під пива "Рогань", ємністю 0,5 літра, приблизно о 13:30 годині, умисно, зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_1 , який стояв обернутим до нього обличчям, один удар даною пивною пляшкою в ліву ділянку голови та обличчя, не переслідуючи при цьому за мету заподіяти ОСОБА_1 смерть.

Внаслідок зазначеного удару скляна пляшка розбилась, поранивши потерпілого ОСОБА_1 своїми уламками в ділянках голови, лівого ока, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки, а сам він не встояв на ногах від отриманого удару скляною пляшкою в голову, та впав спиною на землю, втративши свідомість.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення лівого яблучка з випаданням райдужки, викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока; різаної рани в області голови, шиї ліворуч, в області ключиці і лівої лопатки.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2016 від 30.11.2017 року, висновку додаткової судово-медичної експертизи № 330 від 16.03.2018 року виявлені на тілі ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівого яблучка з випаданням райдужки, викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2020 року, який набрав законної сили 13.05.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст.121 Кримінального Кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_2 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Після отриманих травм ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю третьої групи.

Проведена операція, постійне лікування для підтримання ока та зору потребують значних витрат. За весь цей час ОСОБА_2 та його родина не запропонували ніякої фінансової допомоги. Після звернення родини позивача до ОСОБА_2 , він відмовився відшкодовувати матеріальні витрати на лікування. При цьому, з самого початку коли сталася подія і коли йшли найбільші витрати, мати позивача чеки не збирала, бо перебувала у пригніченому стані.

Крім того, весь період 2019-2020 років ОСОБА_2 , а також інші члени його сім`ї, конфліктували з потерпілим ОСОБА_1 , про що свідчать факти численних звернень позивача до Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області. Постійні сварки з сусідами не дають змогу ОСОБА_1 повністю оговтатися від пережитого.

Моральну шкоду позивач оцінює у 500 000 грн. та просив стягнути її з відповідача, а також витрати на правову допомогу.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 70 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Касьян М.С., ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового судовго рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції необґрунтовано зменшив суму відшкодування моральної шкоди до 70 000 гривень, враховуючи ступінь нанесених травм.

Вказує, що внаслідок отриманих травм, які навмисно були завдані відповідачем, позивач втратив зір на лівому оці, потребує постійного лікування. Після травми голови досить тривалий час позивач погано чув, що ускладнювало його спілкування з оточуючими.

Визнання особою з інвалідністю, часткова втрати працездатності, постійний головний біль, безсоння, переживання з приводу втрати зору, все це призводить до того, що позивач відчуває себе людиною з обмеженими можливостями, що спричиняє позивачу сильні душевні страждання та дискомфорт.

Тривалий час лікування, позбавляє позивача до теперішнього часу можливості вести повноцінний спосіб життя.

На сьогодні самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті довготривалі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гореліков М.М., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяна М.С., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Шемета І.О., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.03.2020 року, який набрав законної сили 13.05.2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст.121 Кримінального Кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_2 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 8-10, 11-16).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 адвоката Касьяна М.С. залишено без задоволення. Вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2020 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін ( а.с. 11-16).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2016 від 30.11.2017 року, висновку додаткової судово-медичної експертизи № 330 від 16.03.2018 року, виявлені на тілі ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівого яблучка з випаданням райдужки, викликало гіфему, гемофтальм і відшарування сітківки рани нижнього повіка лівого ока, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Після проведеного лікування позивача, відновити зір на лівому оці не вдалося, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності (а.с. 18,19-21).

Відповідно листів Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області з ОСОБА_3 проведено профілактичні бесіди про недопущення ним порушень, передбачених ст. 173 КУпАП та ст.ст.121-122 КК України (а.с.29, 30, 31, 32).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними і допустимими доказами обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, доведений факт завдання йому шкоди, що є предметом спору, спричиненої вчиненням відповідачем кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду необхідно встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що позивач зазнав душевних страждань та інших негативних явищ, у нього погіршився стан здоров`я, внаслідок вчинених відповідачем злочинних дій.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Людина, її життя і здоров`я, недоторканість та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, даний постулат визнано нормою основного закону держави Конституцією України.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що розмір відшкодування моральної шкоди визначено занадто малим для тих страждань, які були спричинені позивачу відповідачем.

Колегія судів вважає, що судом першої інстанції не було в достатній мірі враховано характер кримінального правопорушення, зважаючи на умисний характер заподіяння тілесних ушкоджень, характер та обсяг фізичних, душевних та психологічних страждань, яких зазнав потерпілий, тривалість перебування на лікуванні, наслідки, що наступили, та їх невідворотність, вимушених змін у життєвих стосунках.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі урахував тяжкість та глибину моральних страждань позивача у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, ступінь нанесених травм, у зв`язку з чим вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 70 000,00 грн. до 150 000,00 грн., що такий розмір моральної шкоди є співмірним із завданими ушкодженнями здоров`я позивачу, відповідає розумності і справедливості.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача на користь держави та збільшує цей розмір з 908, 00 грн. до 1500,00 грн., тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Касьян Микола Степанович, задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 змінити, збільшивши цей розмір з 70 000,00 гривень до 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2022 року в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача ОСОБА_2 на користь держави змінити, збільшивши цей розмір з 908 гривень 00 копійок до 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: