КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 363/1452/21 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3009/2022Головуючий у суді першої інстанції - Рудюк О.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Гуль В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.05.2015 року станом на 25.02.2021 року у розмірі 10 940 грн. 87 коп., з яких: 9 915 грн. 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1 025 грн. 53 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, а також стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 23.05.2015 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Анкету-заяву.

При цьому, підписуючи вказану Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір).

Разом з тим, вказує, що в порушення умов Договору та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконував та, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 25.02.2021 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 10 940 грн. 87 коп., з яких: 9 915 грн. 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1 025 грн. 53 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 90-93).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а також порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні позовних вимог, адже відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах не свідчить про відсутність договірних відносин з відповідачем, який своїм підписом на анкеті-заяві засвідчив свою згоду з умовами кредитування.

При цьому, зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що відповідач частково сплачував заборгованість, тобто фактично погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами (а.с. 95-101).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.09.2021 року цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків в її оформленні (а.с. 113, 114).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.11.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с. 121, 122).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.11.2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 123).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.05.2015 року ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ «Приватбанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 23.05.2015 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на 25.02.2021 року мав заборгованість за договором у загальному розмірі 10 940 грн. 87 коп., з яких: 9 915 грн. 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1 025 грн. 53 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ «Приватбанк» надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, довідку про видані картки та виписку з особового рахунку відповідача.

Зі змісту вказаних документів, зокрема розрахунку заборгованості та виписки вбачається, що відповідачем фактично було отримано та не повернуто суму кредитних коштів у розмірі 9915 грн. 34 коп.

Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, з матеріалів справи не вбачається, з якими самими Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що анкета-заява містить відомості, які б вказували, зокрема, на: прохання відповідача отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку; домовленість сторін про розмір кредитного ліміту та розмір відсотків за користування кредитом, підтвердження видачі позивачем та одержання відповідачем певної кредитної картки, порядок нарахування відсотків, домовленості сторін про розмір відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, порядку нарахування неустойки.

Також, з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" вбачається, що є такі кредитні картки: "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRACT", "Універсальна "GOLD".

У той же час, позивачем не доведено, яку саме картку отримав відповідач із даного переліку та з якими умовами кредитування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умов кредитування належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів.

Водночас, оскільки кошти у розмірі 9 915 грн. 34 коп., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, відповідачем не було надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог про стягнення з відповідача на його користь вказаної суми боргу.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в силу вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кредитні кошти у розмірі 9915 грн. 34 коп. як фактично отримана, але не повернута сума кредитних коштів.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і частково задовольняє позовні вимоги АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , з останнього підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2056 грн. 62 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог (2270 х (9915,34/10940,87) х 100) /100).

Крім того, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3084 грн. 93 коп.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28 липня 2021 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) фактично отриману суму кредитних коштів у розмірі 9915 (дев'ять тисяч дев'ятсот п'ятнадцять) грн. 34 коп.

У задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2056 (дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 62 коп. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 084 (три тисячі вісімдесят чотири) грн. 93 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

В.В. Гуль