УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/4425/22

Номер провадження 2/712/1897/22

23 червня 2022 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси м. Черкаси Марцішевська О.М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до суду до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (м. Черкаси, вул.. Смілянська, 23) про встановлення факту перебування на утриманні.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент його смерті ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком за однією адресою та перебувала на його утриманні. На даний час вона перемістилася до м. Черкаси та зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується відповідною довідкою. Вона звернулася до пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію свого померлого чоловіка, проте рішенням від 20.01.2022 року № 30 їй було відмовлено. Підставою для відмови стало те, що на момент смерті вона не була зареєстрована за однією адресою з чоловіком, а тому немає підтвердження того, що вона перебувала на його утриманні. У рішенні їй було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника. Після встановлення такого факту, ОСОБА_1 зможе перейти на пенсію свого померлого чоловіка. Те, що вона перебувала на утриманні свого померлого чоловіка підтверджується наступним. Воні та її чоловік (нині померлий) та син мають у спільній сумісній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Вони жили разом, за цією адресою з 1989 року. На момент смерті чоловіка вона тимчасово була знята з реєстрації місця проживання за цією адресою. Пів року у неї не було жодного зареєстрованого місця проживання. Проте, вона продовжувала і надалі проживати разом із чоловіком у їхній квартирі. Вона є пенсіонеркою та отримую пенсію з 2012 року. Проте, розмір її пенсії досить невисокий. ЇЇ чоловік отримував набагато більшу пенсію. Тому вона перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки його дохід був основним доходом сім`ї та джерелом існування. Той факт, що вона перебувала на утриманні свого померлого чоловіка може підтвердити свідок ОСОБА_3 . Він є її родичем та також проживав раніше у м. Вугледар. На даний час він також мешкає у АДРЕСА_3 .

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , громадянка України, постійно проживала однією родиною разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 , громадянином України, за адресою: АДРЕСА_2 та знаходилася на його утриманні на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує,чи відповідає позовна заява вимогам,встановленим ст. 175 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Основною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має також особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Таким чином, вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі залежить від характеру спірних правовідносин.

У порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (стаття 19 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду України.

Кошти Пенсійного фонду України відповідно до статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду України; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійному фонду України. Управління Пенсійного фонду України підпорядковуються Пенсійного фонду України та безпосередньо відповідним головним управлінням Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

Основними завданнями управління Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення).

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 згаданого Положення управління Пенсійного фонду України відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері нарахування та виплат пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

В даному випадку ОСОБА_1 заявила вимоги про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка до моменту його смерті для реалізації права на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. До позову додане рішення Головного управління Пенсійного Фонду Київської області про відмову в переході на пенсію у разі втрати годувальника від 20.01.2022р.

Відповідачем за цими вимогами є Пенсійний фонд України (його територіальний орган) суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, тобто орган, уповноважений здійснювати нарахування і виплату пенсії позивачу.

Відповідно до ст.18 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 (провадження № 14-158цс20) дійшла висновку, що спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин (пункт 7.27 постанови).

Таким чином, між сторонами у справі, виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу.

За таких обставин, спір стосовно встановлення факту є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства (стаття 19 КАС України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Оплачений при подачі позову судовий збір в зв`язку з відмовою у відкритті провадженні може бути повернутий за клопотанням особи, яка його сплатила відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) (ст.255 КАС України).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М.Марцішевська

Дата виготовлення повного тексту ухвали 24 червня 2022 року.