Справа № 307/1858/21
Провадження № 2/307/511/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою.

Свої вимоги мотивує тим, що 17 серпня 2017 року він уклав договір позики із відповідачем, згідно якого він передав відповідачу в борг 10 880 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути йому борг до 17 серпня 2018 року, що підтвердив власноручно написаною ним розпискою. Відповідач зобов`язання по розписці не виконав та станом на день звернення до суду прострочив виплату боргу. Він неодноразово звертався до відповідача з усними вимогами щодо повернення грошових коштів, але відповідач ухиляється від повернення суми боргу. Просить стягнути з відповідача на його користь 10 880 доларів США заборгованості за позикою та судові витрати.

В подальшому позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просить на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 3% річних за користування грошовими коштами за період із 17 серпня 2018 року по 17 серпня 2021 року в сумі 26 125, 01 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Коструб В.В. в судове засідання не з`явилися повторно без поважних причин, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, оскільки подані представником відповідача - адвокатом Кострубом В.В. клопотання про відкладення розгляду справи у зв"язку з перебуванням на невідкладних слідчих діях суд не визнає поважними причинами повторної неявки в судове засідання, позаяк до клопотання не додано будь-яких доказів на підтвердження поважності причини неможливості з`явитися в судове засідання, а тому суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Заслухавши думку позивача ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що збільшені позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання зазначених вимог позивачем на підтвердження позову надано письмову розписку від 17 серпня 2017 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні та приєднано до матеріалів справи, відповідно до якої відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , взяв у борг від позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , суму в розмірі 10 880,00 (Десять тисяч вісімсот вісімдесят доларів США 00 центів) доларів США, яку зобов`язався повернути до 17 серпня 2018 року. Вказаним доказом доведено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг 10 880, 00 (Десять тисяч вісімсот вісімдесят доларів США 00 центів) доларів США, що також підтверджується відповідною розпискою.

Однак, відповідач порушив умови договору позики, які відповідно передбачають права та обов`язки сторін між собою, і не повернув суму позики в розмірі 10 880,00 (Десять тисяч вісімсот вісімдесят доларів США 00 центів) доларів США.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, написавши розписку, ОСОБА_2 підтвердив цим самим факт отримання ним вказаної суми грошей у ОСОБА_1 ..

Відповідно до вимог ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, оскільки оригінал розписки знаходиться у позивача і останній не повернув її відповідачу, то суд вважає, що зобов`язання по даній розписці не виконані, що свідчить про підставність позовних вимог позивача.

Стаття 1049 частина 1 ЦК України передбачає обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ч.1 ЦК України: Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, відповідно до якої суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України3 % річних підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 , виходячи з суми простроченого грошового зобов`язання за період з 17 серпня 2018 року, тобто з моменту закінчення строку виконання зобов`язання, визначеного у розписці, до 17 серпня 2021 року, тобто трьохрічного строку позовної давності, що становить в сумі 26 125, 00 гривень.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 не виконав своїх договірних зобов`язань по договору позики і не повернув позивачу ОСОБА_1 у визначений у розписці строк суму боргу в розмірі 10 880, 00 (Десять тисяч вісімсот вісімдесят доларів США 00 центів) доларів США основного боргу за позикою та 26 125, 00 (Двадцять шість тисяч сто двадцять п`ять гривень 00 копійок) 3 % річних від простроченої суми за період з 17 серпня 2018 року по 17 серпня 2021 року.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3 249, 70 (Три тисячі двісті сорок дев`ять гривень сімдесят копійок) гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 81, 141, 223, 263-265 ЦПК України , ст.ст. 536, 545, 625, 1046-1050 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за позикою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 880, 00 (Десять тисяч вісімсот вісімдесят доларів США 00 центів) доларів США основного боргу за позикою та 26 125, 00 (Двадцять шість тисяч сто двадцять п`ять гривень 00 копійок) 3 % річних від простроченої суми за період з 17 серпня 2018 року по 17 серпня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 249, 70 (Три тисячі двісті сорок дев`ять гривень сімдесят копійок) гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24 червня 2022 року.

Головуюча: Сойма М.М