Справа № 212/7090/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Стельмах В.В., представника відповідача - Логінова Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа: Сьома криворізька нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок, -

встановив:

У серпні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є спадкоємцем за законом після смерті рідної матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами. Мати позивача за життя заповіт не склала, для оформлення спадкових справи позивач звернувся до Сьомої Криворізької державної нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріуса, позивачу було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки померла мати позивача ОСОБА_2 юридично не оформила свої спадкові права після смерті своєї матері ОСОБА_3 (бабусі позивача) і позивачем не було надано документально підтвердженого факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 . Крім того, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо встановити факт родинних відносин як між донькою та матір`ю, оскільки відсутнє документальне підтвердження їх родинних відносин.

20 сiчня 1958 року за № 42-122 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований в Криворізькому Бюро технічної інвентаризації на ім`я ОСОБА_2 та видано посвідчення на право приватної власності нерухомого житлового будинку. 19 вересня 1960 року ОСОБА_2 подарувала Ѕ частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 своїй матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 23 квітня 1987 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Герасимовою Л С. за реєстровим № 1-756, згідно якого заповіла Ѕ частку належного їй житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на iм`я ОСОБА_2 , а іншу Ѕ частку належного їй житлового будинку без надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 заповiла ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках кожному. На сьогодні вказаний заповіт втратив свою актуальність, оскільки всі спадкоємці померли, крім ОСОБА_6 , який є двоюрідним братом позивача та відмовився від спадщини. Через різні життєві обставини, такі як тривала хвороба, похилий вік, мати позивача ОСОБА_2 померла та належним чином не оформила право власності на житловий будинок після смерті своєї матері ОСОБА_3 . У зв`язку із наведеним позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом в якому просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є рідною матір`ю ОСОБА_2 , а також визнати за позивачем право власності на житловий будинок: літерою "А-1", загальною площею 51,2 кв/м, житловою площею 28,8 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею "Б", погрібом "В", гаражем "Е", сараєм "Д", вбиральнею "Ж", огорожею № 1, водо колонкою І замощенням ІІ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлої матері ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, також витребувано з Сьомої Криворізької нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка отримана судом 02.09.2021 року.

Ухвалою суду від 28 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду з викликом свідків, заявлених позивачем.

Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував щодо встановлення факту родинних відносин, проте вважав недоведеним факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_3 , оскільки вони були зареєстрованими за різними адресами. Також звертав увагу, що право власності в БТІ було зареєстроване за ОСОБА_3 на будинок з іншим номером - АДРЕСА_2 і документів щодо зміни упорядкування адреси будинку позивачем не надано.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона мешкає на одній вулиці з позивачем, який є її двоюрідним братом. Позивач завжди мешкав у будинку АДРЕСА_1 разом зі своєю матір`ю та бабусею, був зареєстрований там. Мати позивача ОСОБА_2 за життя купила собі квартиру, була там зареєстрована, але фактично мешкала зі своєю матір`ю ОСОБА_3 та доглядала за нею. Після смерті бабусі ОСОБА_3 , позивач залишився проживати у будинку разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка також потім померла.

Явка інших свідків для допиту у судовому засіданні, позивачем та цього представником не забезпечена.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені: ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 (а.с.14).

03.12.1953 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , після шлюбу залишила прізвище " ОСОБА_11 " (а.с.17).

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені: ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.13).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 501 (а.с.16).

На момент смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради (а.с.19).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 146 (а.с.15).

Згідно довідки ЖБК «Рассвет» ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна за адресою: АДРЕСА_3 с 03.12.1974 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.70-зворот).

Рішенням Виконкому Жовтневого райради депутатів від 06.10.1953 року ОСОБА_2 виділено для індивідуального будівництва земельну ділянку в розмірі 600 кв. метрів на руднику АДРЕСА_2 (а.с.30).

15.10.1953 року складено акт про відведення в натурі ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).

Відповідно до Договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 26.10.1953 року, Житловим управлінням виконкому райміськрадою депутатів надано ОСОБА_2 дозвіл на будівництво житлового будинку на відведеній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23-24).

31.12.1955 року ОСОБА_2 надано дозвіл № 1779 на проведення будівельних робіт по будівництву індивідуального житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_2 (а.с.31).

Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Криворізьким відділом Комунального господарства Бюро технічної інвентаризації від 20.01.1958 року, домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору на право будівництва будинку, виданого Жовтневим райкомунхозом (а.с.22).

Як вбачається із договору дарування від 19.09.1960 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчений нотаріусом ІІ Криворізької державної нотаріальної контори Гонтаренко Л.А. № 2-3494 (а.с.25-27).

Згідно реєстраційного посвідчення Криворізького БТІ від 08.08.1962 року, ціле домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстровано на праві власності за ОСОБА_3 на підставі договору дарування Ѕ частини домоволодіння, посвідченого ІІ Госнотконторою 07.08.1962 року № 1-2288 та договору дарування Ѕ частини домоволодіння посвідченого ІІ Госнотконторою 19.10.1960 року № 2-3494 (а.с.28).

З наданих документів вбачається, що право на забудову земельної ділянки та сама земельна ділянка видавались матері позивача - ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Після завершення будівництва, право власності в Криворізькому БТІ первинно було зареєстровано за ОСОБА_2 також на домоволодіння АДРЕСА_2 . Вподальшому, право власності у Криворізькому БТІ було зареєстровано за ОСОБА_3 також на домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі двох різних договорів дарування частини домоволодіння, один з яких - від 07.08.1962 року № 1-2288 посвідчений ІІ Госнотконторою, позивачем суду не наданий.

Згідно заповіту ОСОБА_3 , який посвідчений 23 квітня 1987 року державним нотаріусом ІІ Криворізької державної нотаріальної контори Герасимовою Л С. № 1-756, ОСОБА_3 заповіла: Ѕ частку належного їй житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 , а іншу Ѕ частку належного їй житлового будинку без надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 заповiла ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках кожному (а.с.29).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1112 (а.с.34).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 335 (а.с.33).

Згідно постанови державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Грабевик О.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила свої спадкові права після смерті своєї матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки позивачем не надано документального підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_3 . Також, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо встановити факт родинних відносин, як між донькою та матір`ю, оскільки відсутнє документальне підтвердження їх родинних відносин, а також у зв`язку з неможливістю встановити склад та обсяг спадкового майна. Позивачу запропоновано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин між матір`ю та донькою та встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 . Крім того, позивачу запропоновано звернутись до суду для здійснення тлумачення заповіту від імені ОСОБА_3 (а.с.18).

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 03 червня 2011 року до нотаріуса надійшла заява позивача , в якій вказано, що він приймає спадщину, що залишилась після смерті матері та просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того в заяві вказано, що крім заявника, інших спадкоємців, а також спадкоємців на обов`язкову частку спадщини, згідно ст. 1241 ЦКУ немає. На підставі вказаної заяви, заявнику було видано Свідоцтво на право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с.68-85).

Вирішуючи заявлені позовні вимоги в частині встанвлення факту родинних відносин між померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ст. 24 ЦК України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Відповідно до ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відтак, з часу смерті фізичної особи її правоздатність припиняється, вона не може бути учасником цивільних відносин і суб`єктом цивільних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, факт родинних відносин про встановлення якого просить позивач, повинен мати юридичний характер, тобто відповідно до закону породжувати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав саме для заявника.

Як установлено судом, цивільна правоздатність ОСОБА_3 і ОСОБА_2 припинена у зв`язку із їх смертю, а тому звернення до суду з вимогою про встановлення юридичного факту в інтересах померлих суперечить нормам цивільного права та процесуального законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Інша частина заявлених позивачем вимог щодо визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлої матері ОСОБА_2 , є передчасною, не обґрунтованою належними та допустимими доказами, а отже також задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із усталеною судовою практикою власник майна має пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджені відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється.

Отже, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, способу для відновлення порушеного права власника.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено судом, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_2 на належну їй квартиру АДРЕСА_3 (а.с.82). Проте оформити свої спадкові права на будинок АДРЕСА_1 не зміг, отримавши відмову нотаріуса через недоведеність родинних відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також у зв`язку з недоведеністю факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_3 . Крім того, позивачу запропоновано звернутись до суду для здійснення тлумачення заповіту від імені ОСОБА_3 .

Отже, за відсутності належним чином встановленого юридичного факту родинних відносин між позивачем, його матір`ю ОСОБА_2 та його бабусею ОСОБА_3 , а також без встановлення юридичного факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_3 , суд вважає вимоги про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Крім того, спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_3 є також двоюрідний брат позивача - ОСОБА_6 і відомості про його відмову від спадщини, як про це зазначено у позові, суду не надано. Відомості щодо тлумачення заповіту, з огляду на його неоднозначність щодо волі заповідача в частині розподілу надвірних споруд домоволодіння, також відсутні.

При цьому, згідно із статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. Враховуючи зміст вказначених норм, суд може ухвалити рішення про тлумачення заповіту лише при розгляді юридичного спору між сторонами (пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Суд також враховує, що з наданих позивачем доказів також не можливо встановити правову підставу набуття права власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 , оскільки відомості щодо реєстрації права власності в Криворізькому БТІ містяться щодо будинку з іншим номером - АДРЕСА_2 , для будівництва якого ОСОБА_2 надавалась відповідна земельна ділянка.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76 - 81, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа: Сьома криворізька нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на житловий будинок - відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, , місцезнаходження юридичної особи: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1.

Третя особа: Сьома криворізька нотаріальна контора Дніпропетровської області, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Льотчиків, буд. 36а.

Повний текст рішення складено та підписано 10 лютого 2022 року, відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України .

Суддя: М. Д. Власенко