Номер провадження 2/754/1342/22
РІШЕННЯ

Іменем України

15 червня 2022 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Панченко О.М.

з секретарем судового засідання - Богослов Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши у користування їй кімнату площею 12.4 кв.м. з половиною площі лоджії, що розташована поряд з житловою кімнатою, у користування відповідача виділити кімнату, площею 17,2 кв.м. з половиною площі лоджії, що розташована поряд з житловою кімнатою. Кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та інші підсобні приміщення просила залишити у загальному користуванні сторін. Мотивуючи позовні вимоги, зазначила про те, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Дмитренко В.М. належить в рівних долях їй та відповідачу у справі. Зазначає, що не може проживати у вказаній вище квартирі, оскільки відповідач чинити їй перешкоди в цьому, в зв`язку з чим вона вимушена звертатися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Панченко О.М. від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі, призначено її підготовчий розгляд.

Протокольною ухвалою суду від 16.02.2022 року закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті.

Позивачка у справі в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій підтримала вимоги позову та просила суд про його задоволення.

Відповідач у справі в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивачка та відповідач у справі перебувають у родинних відносинах, а саме являються братом та сестрою.

Квартира АДРЕСА_1 була отримана сторонами у справі у спадок від ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке видане державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Дмитренко В.М. належить їм в рівних долях. Квартира складається з житлової кімнати площею 12,4 кв.м., житлової кімнати 17,2 кв.м., коридора 8,2 кв.м., ванної кімнати 2,9 кв.м., вбиральні 1,2 кв.м., загальна її площа 54.30 кв.м., в тому числі житлова 29.60 кв.м.

Судом також встановлено, що на час подання позову до суду, учасники справи у добровільному порядку не можуть визначити порядок користування спірною квартирою, щодо порядку користування вказаною квартою між позивачкою та відповідачем існує спір.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2. 4. 7 та 1 1 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З наданих суду доказів вбачається, що відповідач чинить позивачці перешкоди у доступі до належної їй частини квартири та у користуванні нею, чим порушує охоронювані законом права останньої.

Отже, позивачка, як власник частини квартири має право вимагати від відповідача, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном.

У відповідності до ч. 1, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як зазначає ч. 1, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а житлові права позивачки підлягають судовому захисту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4,15,76,77, 263,265 ЦПК України, суд - ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .

У користування ОСОБА_1 виділити кімнату площею 12,4 кв.м. з половиною площі лоджії, що розташована поряд з житловою кімнатою.

У користування ОСОБА_2 виділити кімнату, площею 17,2 кв.м. з половиною площі лоджії, що розташована поряд з житловою кімнатою.

У загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити наступні приміщення: кухню, ванну кімнату, санвузол, коридор та інші підсобні приміщення квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий : О.М. Панченко