Справа № 570/2920/22
Номер провадження 2/570/967/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2022 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

В обгрунтування позовних вимог представника позивачки адвокат Мікосянчик І. зазначає, що існує відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 187329 від 17.06.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна"заборгованості по Кредитному договору № 491005712 від 04.06.2019 р. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. від 29.07.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № 69527365 щодо стягнення з позивачки на підставі виконавчого напису заборгованості на загальну суму 13233,29 грн.

Вважаючи вчинений виконавчий напис таким, що вчинений з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, вказуючи, що такий виконавчий напис не підлягає виконанню та підлягає скасуванню, представник позивачки звернувся до суду з даним позовом.

16.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, судом було вжито заходів для їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Представник позивачки адвокат Мікосянчик І. подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі його та позивачки, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задоволити. Крім того, подав до суду заяву, у якій не заперечив проти ухвалення судом заочного рішення у справі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна"в судове засідання не з`явився. 05.09.2022 року подано до суду письмові пояснення, в яких представник відповідача Кашпур М. заперечував проти доводів позовної заяви та просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви та стягненні судових витрат в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився. За наслідками надіслання судом поштової кореспонденції третій особі, до суду повернувся поштовий конверт з судовою повісткою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.1 та 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що існує відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 187329 від 17.06.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна"заборгованості по Кредитному договору № 491005712 від 04.06.2019 р. за період з 02.12.2020 по 17.06.2021 року включно в розмірі 13233,29 грн, в тому числі:

- заборгованість за тілом кредиту - 7316,60 грн.,

- заборгованість за відсотками та комісією - 2817,19 грн.,

- заборгованість за пенею - 2749,50 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, що підлягає стягненню - 13233,29 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Папроцького А.А. від 29.07.2022 відкрито виконавче провадження ВП № 69527365 щодо стягнення з позивачки на підставі виконавчого напису заборгованості на загальну суму 13233,29 грн.

16.08.2022 року ухвалою Рівненського районного суду забезпечено позов, вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису № 187329, вчиненого 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., за яким відкрито виконавче провадження № 69527365 приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік затверджено Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі Перелік).

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено новим розділом: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2017 року залишено без змін.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12. лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 ооку № 92.

Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено.

Тобто, з 22.02.2017 р. редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

В зазначеній справі кредитний договір укладений в простій письмовій формі шляхом підписання Позивачем оферти на укладення угоди про надання кредиту № 491005712 від 04.06.2019 р. (далі - Оферта).

Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не врахував, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, вже не чинні і повинен був відмовити Відповідачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат».

При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд приходить до наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Серед іншого, позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87 Закону України "Про нотаріат", зокрема вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі та не посвідченому нотаріально, а відтак зазначений виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, тоді як ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень щодо заборгованості та її розрахунку. При цьому необхідно уникати будь-яких суперечностей у наданих документах.

Відповідно до п.1.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого 22.02.2012 № 296/5 (надалі- Порядок) наказом Мінюсту, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, виконавчий напис № 187329, вчинений 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна"заборгованості по Кредитному договору № 491005712 від 04.06.2019 р. у розмірі 13233,29 грн. має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Згідно положень ст.141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами.

При вирішенні вимог представника відповідача щодо зменшення судових витрат в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу, то суд застосовує такі норми права.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві зазначено попередній (орінтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи, який складається з: 992,40 грн. - суми судового збору за подання позовної заяви, 496,20 грн. - суми судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 5000 грн. - суми сплаченого гонорару адвоката. Разом 6488,60 грн.

Між позивачкою та адвокатом Мікосянчиком І.Ю. укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 08.08.2022 року, копію якого долучено до позовної заяви.

Крім того, до позовної заяви долучено копію квитанції № 0.0..1 від 16.08.2022 р. про оплату послуг адвоката на суму 5000 грн.

ВС КЦС у постанові від 27.07.2022 р. у справі №686/28627/18 зазначив наступне.

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 648/1102/19, де зазначено наступне.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати, орієнтовний розрухунок яких наведений у позовній заяві і складає разом 6488,60 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 187329, вчинений 17.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна"заборгованості по Кредитному договору № 491005712 від 04.06.2019 р. у розмірі 13233,29 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" на користь ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму 6488,60, які складаються з: 992,40 грн. - суми судового збору за подання позовної заяви, 496,20 грн. - суми судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 5000 грн. - суми сплаченого гонорару адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ТзОВ «Росвен Інвест Україна», 03126, м.Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., м.Київ, вул.Мала Житомирська, 6/5, 01001.

Суддя Гнатущенко Ю.В.