Справа № 510/286/22
Провадження №2/510/806/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2022 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Дудник В.І.;

за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; копія заповіту від 12.05.2020р. зареєстрованого в реєстрі за № 53, відповідно якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 ; виписка з погосподарської книги № 214 від 30.11.2021р. про належність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності ОСОБА_3 ; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 215 від 30.11.2021р. про реєстрацію ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на день смерті останнього; копія технічного паспорту житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; копія державного акту серії ЯБ № 905426 на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2,24 га, розташовану на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастрові номери :01:002:0250, :01:006:0302, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.07.2022р., за запитом ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 інформація у Спадковому реєстрі відсутня; постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 14.12.2021р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 , а відповідач ОСОБА_2 є вдовою померлого.

За життя ОСОБА_3 належало наступне майно:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: будинку житлового літ. А, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б, б1, В, Е, вбиральні літ. Г, гаражу літ. Д, огорожі 1-3, споруди 4,5;

-земельна ділянка площею 2,24 га, розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастрові номери :01:002:0250, :01:006:0302, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії ЯБ № 905426 від 10.07.2006р. на право власності на земельну ділянку.

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, 12.05.2020р. склав заповіт на ім`я позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини сторони до нотаріальної контори із заявами про її прийняття за заповітом не звертались. Однак позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 215 від 30.11.2021р.

Крім того, як з`ясувалося під час розгляду даної справи, вищевказаний заповіт був посвідчений секретарем виконкому Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 53 від 12.05.2020р., але його не було внесено до Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), у зв`язку із чим прийняття спадщини позивачем слід розглядати, як таке, що відбулося за законом.

Відповідач (дружина померлого) на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач спадкоємець першої черги за законом.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причини відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно, про що 14.12.2021р. нотаріусом була винесена відповідна постанова.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухоме майно, як на об`єкти спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці.

Таким чином, позивач прийняв спадщину за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Так, судом було встановлено, що після смерті ОСОБА_3 його син, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Крім того, за життя ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я позивача, але він не був належним чином зареєстрований у Спадковому реєстрі.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини сторони до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не звернулись. Однак, навіть при зверненні позивача до нотаріальної контори, отримати свідоцтво про право на спадщину було б неможливо, так як після смерті ОСОБА_3 у нього були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вищезазначене нерухоме майно. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76 - 81, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: будинку житлового літ. А, літньої кухні літ. Б, навісу літ. б, б1, В, Е, вбиральні літ. Г, гаражу літ. Д, огорожі 1-3, споруди 4,5;

-земельну ділянку площею 2,24 га, яка розташована на території Орлівської сільської ради Ренійського району Одеської області, кадастрові номери :01:002:0250, :01:006:0302, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

що належали ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК