ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4521/22 Справа № 204/5908/21 Категорія 49 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді -Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 18 жовтня 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що спільне життя з ОСОБА_1 не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, внаслідок чого у сім`ї відбуваються сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року позов задоволено.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 жовтня 2003 року відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 407, розірвано.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, ОСОБА_2 наполягав на його розірванні, подальше збереження сім`ї є неможливим та суперечить інтересам сторін, наданий подружжю максимальний строк для примирення результатів не дав.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та таким, що ухвалене внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом вирішено спір без встановлення фактичних обставин справи, без врахування наявності спільної дитини з інвалідністю. Судом залишено поза увагою той факт, що сторони досягли примирення, та не вжито достатніх заходів для примирення подружжя.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Врахувавши наведені норми права і встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам позивача, який категорично заперечував проти можливості відновлення шлюбних відносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України).

Оскільки, судом встановлено, що збереження нормальних сімейних відносин виявилося неможливим, суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача про розірвання шлюбу, що відповідає положенням ст.ст. 24, 55,56 СК України.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що розірвання вказаного шлюбу порушить інтереси малолітньої дитини, а тому необхідно відмовити у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки законом не передбачено примушення особи до збереження шлюбних відносин проти його волі. Разом з цим, даний факт має правове значення під час вирішення питання про стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, та жодним чином не впливає на вирішення питання про розірвання шлюбу.

Аргументи апеляційної скарги з приводу не вжиття судом заходів для примирення спростовуються матеріалами справи, які містять ухвалу суду від 23 вересня 2021 року та ухвалу суду від 07 грудня 2021 року про зупинення провадження для надання сторонам строку на примирення, та на правильність рішення суду першої інстанції не впливають, оскільки сторони не виявили наміру відновити шлюбні відносини.

Отже, суд першої інстанції правомірно врахував всі обставини справи та дійшов вірного висновку про неможливість збереження сім`ї.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова