Провадження № 2/712/62/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді Пироженко В.Д.

при секретарі Жук О.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

за участі представника відповідача адвоката Хоміка С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0577 га за адресою АДРЕСА_1 . Локалізація, розміри, площа та внутрішнє планування будівель позивача, що знаходяться на її земельній ділянці, підтверджуються відповідною доданою до позовної заяви копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок.

Водночас відповідач, як власник суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у порушення чинних будівельних норм незаконно збудував не введену в експлуатацію будівлю, частина якої шириною 0,49 м, довжиною 5 м та висотою приблизно 3 м (що позбавляє необхідного рівня природного освітлення) знаходиться на земельній ділянці позивача на межі за фактичним користуванням. Крім того, відповідач також порушив межу земельної ділянки позивача, звівши свій паркан на її земельній ділянці, а не на межі між земельними ділянками, як того вимагає план земельної ділянки.

Розташування вказаної будівлі на частині земельної ділянки позивача також порушує вимоги п. 3.25 ДБН 360-92, оскільки рівень природного освітлення земельної ділянки позивача став нижче мінімального рівня, визначеного ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення».

Таким чином, відповідачем порушується її право на користування майном, оскільки в наслідок незаконного будівництва та ведення паркану порушено право приватної власності володіння, користування та розпорядження майном. Позивач до початку та під час незаконного будівництва та зведення паркану неодноразово вказувала відповідачу на порушення, однак, останній продовжив та фактично завершив будівництво нежитлового приміщення та гаражу.

Просить усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 шляхом винесення рішення про знесення зведеної будівлі та перенесення паркану межі за фактичним користуванням (червона лінія) на межі земельної ділянки (кадастровий номер :03:013:0107).

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2021 року вказану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.102.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове зсідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачкою захоплено земельну ділянку відповідача, а тому ним збудована будівля на його земельній ділянці.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка площею 0,0557 га кадастровий номер :03:013:0107 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

В листі міськрайонного управління у Черкаському районі та м. Черкасах зазначено, що за наявною в Управлінні інформацією за гр. ОСОБА_2 обліковується земельна ділянка в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 на праві власності належить 0,0570 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :03:013:0036, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Крім того на підставі рішення Черкаської міської ради від 24.10.2019 № 2-3814 передано гр. ОСОБА_1 земельну ділянку по АДРЕСА_3 , площею 0,0161 га (кадастровий номер :03:013:0130) безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Факт належності відповідачу вказаної земельної ділянки підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності « 157436607 від 25.02.2019.

Позивач в позові зазначає, що відповідач, як власник суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_3 , у порушення чинних будівельних норм незаконно збудував не введену в експлуатацію будівлю, частина якої шириною 0,49 м, довжиною 5 м та висотою приблизно 3 м (що позбавляє необхідного рівня природного освітлення) знаходиться на земельній ділянці позивача на межі за фактичним користуванням. Крім того, відповідач також порушив межу земельної ділянки позивача, звівши свій паркан на її земельній ділянці, а не на межі між земельними ділянками, як того вимагає план земельної ділянки. Розташування вказаної будівлі на частині земельної ділянки позивача також порушує вимоги п. 3.25 ДБН 360-92, оскільки рівень природного освітлення земельної ділянки позивача став нижче мінімального рівня, визначеного ДБН В.2.5-28-2006 «Природне і штучне освітлення».

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

За п. 17 цієї ж Постанови Пленуму позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. (ст. ст. 391, 396 ЦК України).

Статтею 103 Земельного кодексу України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

В розумінні ст.ст. 391, 396 ЦК та ст. 103 ЗК України позивач є тією особою, права якої були порушені.

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2019 року у справі призначена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза.

У висновку експертів № 759-760/20/1446/21-23 від 18.11.2021 року зазначено, що відповідно до даних Технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 26.07.2013 року та за результатами візуально-інструментального обстеження, на земельній ділянці розташовані наступні будівельні споруди:

1.Житловий будинок з прибудовою (літ. Л-2, л);

2.Прибудова (літ л1) незавершене будівництво;

3.Сарай (літ. М) незавершене будівництво;

4.Вбиральня (літ. Н) незавершене будівництво;

5.Погріб (літ. О).

Відповідно до даних Технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_3 , станом на 25.04.2019 року та за результатами візуально-інструментального обстеження, на земельній ділнці розташовані наступні будівлі і споруди:

1.Житловий будинок (Літ. А-1);

2.Житлова прибудова (літ. А1-1);

3.Прибудова (літ. а1);

4.Сарай (літ. Б);

5.Сарай (літ. Д);

6.Сарай, літня кухня (літ. П);

7.Погріб (літ.н).

При цьому у висновку зазначено, що на земельній ділянці АДРЕСА_3 знаходиться будівля самочинного будівництва, розміром 3,5 м. 6,5 м. яка не внесена до Технічного паспорту, для опису самовільно збудованої будівлі було застосовано літера «Х».

Згідно висновку експертів № 759-760/20/1446/21-23 від 18.11.2021 року, за результатами співставлення даних Технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_1 , станом на 26.07.2013 року з результатами натурного обстеження встановлено, що фактичне розташування будівель, споруд на земельній ділянці АДРЕСА_1 відповідає даним технічного паспорту.

За результатами співставлення даних Технічного паспорту на садибний житловий будинок АДРЕСА_3 , станом на 25.04.2019 року з результатами натурного обстеження встановлено, що фактичне розташування будівель, споруд на земельній ділянці АДРЕСА_3 не відповідає даним технічного паспорту.

Відповідно до даних Зведеного плану земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 відповідно до фактичного їх використання із зазначенням лінійних промірів від кутів будівель та споруд плану земельної ділянки по АДРЕСА_3 встановлено, зокрема, що будівля самочинного будівництва літ. «Х» виходе за межі земельної ділянки № НОМЕР_1 і потрапляє на земельну ділянку № НОМЕР_2 на відстань0,33 м. та 0,22 м.

Розміщення будівель на земельній ділянці АДРЕСА_1 , а саме:

- сарай літ «М» (незавершене будівництво) розташованого на відстані 0,44 м від межі земельної ділянки;

- вбиральня літ «Н» (незавершене будівництво) розташовано на відстані 0,44 м від межі земельної ділянки,

Не відповідає вимогам 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Розміщення будівель на земельній ділянці АДРЕСА_3 , а саме:

-будівля самочинного будівництва літ «Х» виходе за межі земельної ділянки № НОМЕР_1 і потрапляє на земельну ділянку № НОМЕР_2 на відстань 0,33 м та 0,22 м;

-сарай літ «Д» розташовано на межі земельної ділянки;

-сарай літ «Б» розташовано на відстані 0,74 м та 0,31 м від межі земельної ділянки.

Не відповідає вимогам 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Порушення меж земельних ділянок кадастрові номери :03:013:0107, :03:013:0030, :03:013:0036 існує. Площа накладання земельної ділянки гр. ОСОБА_1 на земельну ділянку гр. ОСОБА_2 становить 7 кв.м.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом способів.

Пункт «г» частини 1 статті 96 ЗК України передбачає, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 наведено переконливі доводи на обґрунтування обставин, які стали підставою для усунення їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та те, що відповідач чинить їй перешкоди, шляхом незаконно самочинно збудованої будівлі літ. «Х».

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись: ст.ст. 6,12, 13,17, 18, 263-265, 268 ЦПК України ст. 319, 317,321, 386, 391 ЦК України, ст. 152, 156, 158 ЗК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) знести самочинно збудовану будівлю літ «Х» з перенесення паркану з земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ). Відповідач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ).

Повний текст рішення складено 24.06.2022