Справа № 337/1293/21
Провадження № 2/337/844/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

11.03.2021 року, АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачки, у якому вказав, що відповідачка, відповідно до укладеного договору б/н від 25.08.2010 року, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який згодом було збільшено до 500 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав кредит. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.01.2021 року має заборгованість в 19287,81 грн., яка складається з: 470 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14218,41 грн. заборгованість за відсотками; 4599,4 грн. пеня. Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом, та на норми ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14788 грн. 41 коп., яка складається з: 470 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14218,41 грн. заборгованість за відсотками, 100 грн. пеня., та судові витрати.

05.05.2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 року, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволені і стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором від 25.08.2010 року у розмірі 14788 грн. 41 коп., яка складається з: 470 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14218,41 грн. заборгованість за відсотками, 100 грн. пеня., та судові витрати у розмірі 2270 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2022 року, заочне рішення від 02.08.2021 року було скасоване і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутності, та у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідачки надав заяву про розгляд справи за відсутності відповідачки і її представника.

У заяві про перегляд заочного рішення, представник відповідачки вказав на те, що вимоги позивача необґрунтовані, не згоден з розрахунком заборгованості, частина боргу, яка була сплачена відповідачкою, позивач зарахував у якості нарахованих процентів, відповідачка не підписувала документів які б обумовлювала сплату процентів і штрафних санкцій. Просить застосувати строк позовної давності, так як відповідачка останній платіж здійснила 02.08.2014 року.

04.02.2022 року від представника відповідачки надійшла заява/клопотання про включення витрат на правову допомогу до судових витрат, у якій ставиться питання про включення до судових витрат та стягнення на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу у розмірі 8000 грн.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_1 , 25.08.2010 року у ПАТ КБ «ІІРИВАТБАНК», правонаступником якого виступає АТ КБ «ІІРИВАТБАНК», оформила анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг на кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав: Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, довідку про умови кредитування з прикладами використання кредитних коштів, яка підписана відповідачкою 25.08.2010 року, довідку про надання кредитної картки, довідку про зміну кредитного ліміту, виписку за договором, розрахунок заборгованості.

Відповідно до довідки про надання кредитної картки, строк дії картки, яка була видана відповідачці, встановлений з 31.08.2010 року по вересень 2013 року(а.с.13).

Відповідно до довідки про зміну кредитного ліміту, відповідачці, 31.08.2010 року кредитний ліміт становив 500 грн., з 18.02.2011 року становив 470 грн.(а.с. 12).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки до стягнення за кредитним договором, станом на 31.01.2021 року, становить 14788,41 грн., яка складається з: 470 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14218,41 грн. заборгованість за відсотками; 100 грн. пеня. Останній платіж погашення кредитних коштів відповідачкою здійснено 01.06.2011 року(а.с.4-8).

Відповідно до виписки за договором, відповідачкою останній платіж було здійснено 24.06.2011 року(а.с. 9-11).

Відповідно до довідки про умови кредитування з прикладами використання кредитних коштів, яка підписана відповідачкою 25.08.2010 року, вказано розмір базової процентної ставки, і розмір штрафних санкцій, та приклади використання кредитних коштів (а.с.15, та зворот).

У наявній в матеріалах справи анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 25.08.2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору.

Роздруківка із сайту позивача Витягу з Умов та правил надання банківських послуг, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

По даній справі і у даному конкретному випадку неможливо застосувати до правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто банк міг додати до позовної заяви документи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» через їх мінливий характер не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Довідка про умови кредитування з прикладами використання кредитних коштів, яка підписана відповідачкою 25.08.2010 року, і в якій вказано розмір базової процентної ставки, розмір штрафних санкцій, та приклади використання кредитних коштів, судом розцінюється як паспорт споживчого кредиту, який містить відомості по типу кредитного продукту «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», і не свідчить, що відповідачці було встановлено кредитний ліміт в 470 грн., які позивач просить стягнути як заборгованість за тілом кредиту.

Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Однак у заяві про перегляд заочного рішення, у якості заперечень на позов, вказано, що відповідачка погоджується із наявністю заборгованості за кредитом, але тільки у розмірі 350 грн. тіла кредиту з врахуванням часткового погашення.

Таким чином, судом встановлено визнання відповідачкою позовних вимог у розмірі 350 грн. заборгованості по тілу кредиту.

Разом з тим заява про перегляд заочного рішення, містить клопотання про застосування строку позовної давності.

Судом встановлено, що строк дії картки відповідачки закінчився у вересні 2013 року; із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж погашення кредитних коштів відповідачкою здійснено 01.06.2011 року; із виписки за договором, відповідачкою останній платіж було здійснено 24.06.2011 року. Позивач звернувся до суду 11.03.2021 року

За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання.

Таким чином, за кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

ОСОБА_1 , підписавши заяву від від 25.08.2010 року, отримала кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», термін дії якої встановлено до вересня 2013 року. Згідно наданих суду доказів, АТ КБ «ПриватБанк» не видавало відповідачі іншу картку після закінчення терміну дії попередньої картки.

Тобто, сторонами погоджено строк кредитування до вересня 2013 року, що відповідає терміну дії картки.

Згідно довідки про умови кредитування, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше суми заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, що слідує за звітним.

Отже, у межах строку кредитування відповідачка мала сплачувати за договором періодичні (щомісячні) платежі до 25 числа місяця, що слідує за звітним.

ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, останній платіж на погашення частково заборгованості за договором було внесено у червні 2011 року.

Згідно матеріалів справи, з позовом банк звернувся до суду 11.03.2021 року, переривання перебігу строку позовної давності судом не встановлено.

Тобто, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з пропуском строку позовної давності, який встановлений на рівні трьох років.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити у повному обсязі у зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи з положень, закріплених в ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати, понесені АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» у вигляді сплати судового збору, слід залишити за АТ КБ «ІІРИВАТБАНК».

Стосовно понесених відповідачкою ОСОБА_1 судових витрат слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вбачається, що представником відповідача до ухвалення рішення по справі, 04.02.2022 року надано заяву/клопотання про стягнення понесених його довірителем судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, в розмірі 8000 грн.

На підтвердження таких витрат, 04.02.2022 року, разом із заява/клопотання, надано копію договору про надання правової допомоги від 29.11.2021 року, копію Акту приймання передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги, з якого вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатом клієнту складає 8000 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 02.02.2022 року, про оплату послуг на суму 8000 грн., та копію рахунку з розрахунком суми. Також матеріали справи містять копію ордеру про надання адвокатом Фельським С.Л. правової допомоги ОСОБА_1 , і свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Оскільки, АТ КБ «ІІРИВАТБАНК» заперечень, у тому числі щодо не співмірності понесених відповідачем витрат, суду не надав, хоча відповідно до наданого опису вкладення до листа, отримував надіслану представником відповідача заяву/клопотання про включення витрат на правову допомогу до судових витрат, то вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає за можливе їх задовольнити з огляду, у тому числі, на складність справи, обсягу письмових документів по справі, підготовлених представником.

Керуючись ст. 89, 133, 137, 141, 229, 247, 263, 264, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІІРИВАТБАНК» заборгованості за договором від 25.08.2010 року у розмірі 14788 грн. 41 коп., яка складається з: 470 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14218,41 грн. заборгованість за відсотками, 100 грн. пеня, сплачених судових витрат у розмірі 2270 грн. відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ІІРИВАТБАНК»(м. Київ вул. Грушевського, буд. 1Д, рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачені витрати на правову допомогу у розмірі 8000(вісім тисяч) грн.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: