Справа № 214/6733/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кушнерук Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, -

Представники: від позивача - Домбровська Є.В.

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Домбровська Є.В., діючи в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2002 року по 01 квітня 2021 року в розмірі 61 310 грн. 51 коп.; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що КПТМ «Криворіжтепломережа» по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню від транзитних трубопроводів до багатоквартирних житлових будинків. Нарахування вартості послуг здійснюється відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період). На виконання своєї статутної діяльності КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є споживачем послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: АДРЕСА_1 , де опалення квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку та є невід`ємною частиною системи опалення цього будинку загалом. У зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, за період з 01 січня 2002 року по 01 квітня 2021 року виникла заборгованість в загальному розмірі 61 310 грн. 51 коп. Працівниками підприємства направлено споживачу лист з вимогою погасити наявну заборгованість в добровільному порядку, що нею не виконано, у зв`язку з чим представник позивача, діючи від імені та в інтересах КПТМ «Криворіжтепломережа», вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 28 березня 2022 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача Домбровської Є.В. , викладеним в прохальній частині позову, остання просила розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні, тим самим не заявила про свою участь в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторного не з`явився, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв про відкладення розгляду справи від нього суду не надходило, відзив на позов у встановлений судом строк не подав.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, неподання відзиву, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи.

Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України №341 від 22 травня 2022 року, затвердженого Законом України №2263-ІХ від 22 травня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану повноваження судів не можуть бути припинені.

Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа», засновником та власником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, по специфіці своєї виробничої діяльності надає послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води населенню, яке відповідно зі ст.ст.67, 68, 162 ЖК України зобов`язане робити оплату, відповідно до особового рахунка і тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (на кожен окремий період).

ОСОБА_1 є споживачем послуг, що надаються КПТМ "Криворіжтепломережа" за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки є власником житлового приміщення. Так, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13 квітня 2021 року (а.с.5) ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири, в якій 1/2 частина належать йому на підставі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2008 року №2-2574/08 (право власності зареєстроване 02 листопада 2016 року, запис про право власності №17220769), а інша 1/2 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 жовтня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Січкар Б.В. (право власності зареєстроване 11 жовтня 2018 року, запис про право власності №28350801). Попереднім власником житлового приміщення зазначена ОСОБА_3 , на яку й відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Хоча й відомості про переоформлення рахунку в матеріалах справи відсутні, однак це не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в силу покладеного на нього тягаря утримання майна як власником такого майна.

Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові - послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між КПТМ «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачу надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідача оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку - нести відповідальність в порядку, встановленому законом.

Відповідна правова позиція сформульована у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, Постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, провадження № 61-11107св18, Постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, провадження № 61-26204св18.

Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень ч.1 ст.714, так і інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу.

Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти б, 7, 8 частини першої статті 31).

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, за змістом ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Судовим розглядом встановлено, що розмір плати за послуги з постачання теплової енергії визначений в установленому законом порядку. Так, тарифи на послуги централізованого опалення передбачені на окремі періоди: з 01 січня 2011 року - постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року «Про затвердження тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа»; з 01 липня 2014 року - постановою №650 від 06 червня 2014 року; з 21 листопада 2014 року - постановою №146 від 31 жовтня 2014 року; з 01 травня 2015 року - постановою №1171 від 31 березня 2015 року; з 01 липня 2016 року по 03 листопада 2016 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1101 від 09 червня 2016 року; з 04 листопада 2016 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №1782 від 06 жовтня 2016 року, з 09 липня 2017 року - постановою №1171 зі змінами згідно постанови №784 від 15 червня 2017 року, з 31 грудня 2017 року - постановою №1536 від 28 грудня 2017 року, з 06 жовтня 2018 року - постановою №240 від 27 лютого 2018 року, з 01 січня 2019 року - постановою №1752 від 10 грудня 2018 року.

У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Протягом періоду з 01 січня 2002 року по 01 квітня 2021 року позивач свої зобов`язання по наданню послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 виконував належним чином, надаючи послуги з централізованого опалення протягом опалювальних сезонів, однак відповідач своєчасно та в повному обсязі оплату за спожиті послуги не вносив. При цьому, як слідує з розрахунку заборгованості (а.с.6-а-8) за особовим рахунок за даною адресою мали місце проплати у грудні 2011 року - 300 грн., травні 2015 року - 100 грн., липень 2016 року - 50 грн., серпень 2016 року - 50 грн., грудень 2016 року - 100 грн., січень 2017 року - 100 грн., лютий 2017 року - 100 грн., квітень 2017 року - 100 грн., травень 2017 року - 100 грн., липень 2017 року - 50 грн., грудень 2017 року - 200 грн. Вказані платежі суд розцінює як свідчення визнання відповідачем свого обов`язку зі сплати житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа». Станом на 01 квітня 2021 року на особовому рахунку за вказаною адресою обліковується заборгованість в розмірі 61 310 грн. 51 коп., нарахована з 01 січня 2002 року, яку позивачем заявлено до стягнення. Жодних доказів в спростування вказаних позивачем обставин судом не встановлено, а наданий розрахунок суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки здійснений з урахуванням рахунків-фактур (які є підтвердженням факту надання послуг), Тарифів на теплову енергію КПТМ «Криворіжтепломережа», затверджених Постановами НКРЕ, діючими в окремі періоди нарахування вартості спожитих послуг.

Докази щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг КПТМ «Криворіжтепломережа», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення, який є споживачем таких послуг, та з огляду на те, що між відповідачем і позивачем існували фактичні договірні відносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог КПТМ "Криворіжтепломережа" про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 в примусовому порядку. При цьому суд не може погодитись з періодом, за яким позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості виключно з відповідача з огляду на таке.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст.544 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц вказав, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування. Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, 1/2 частини - з 02 листопада 2016 року (за рішенням суду), а іншої 1/2 частини - з 11 жовтня 2018 року (в порядку спадкування). При цьому, відповідач зареєстрований в іншому житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 - з 03 січня 2017 року по момент ухвалення судом даного рішення. Відтак, саме з 02 листопада 2016 року відповідач повинен нести відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг, що постачаються КПТМ «Криворіжтепломережа» за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, позивачем не надано доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 була споживачем послуг до 02 листопада 2016 року. До того ж у довідці по особовому рахунку (а.с.6) зазначено, що власником житлового приміщення є ОСОБА_3 , а іншим споживачем - ОСОБА_4 , знята з реєстраційного обліку 05 лютого 2018 року. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності інших доказів, які б підтверджували факт споживання відповідачем послуг до 02 листопада 2016 року, не є безспірним доказом, який би визначав наявність достатніх підстав для стягнення з відповідача заборгованості, нарахованої за період з 01 січня 2002 року по 02 листопада 2016 року.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КПТМ "Криворіжтепломережа" заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 02 листопада 2016 року по 01 квітня 2021 року в розмірі 39 269 грн. 87 коп., виходячи з розрахунку: 40 019,87 грн. (фактично нараховані: 593,16 + 1959,23 + 1609,01 + 1582,08 + 965,74 + 4,08 + 256,67 + 439,59 + 1362,04 + 1390,94 + 1648,98 + 1177,25 + 174,74 + 555,34 + 1704,75 + 2284,13 + 1716,92 + 887,35 + 615,08 + 493,7 + 576,81 + 2065,59 + 1862,86 + 2395,65 + 861,89 + 1193,91 + 999,01 + 2527,88 + 2377,04 + 1591,56 + 2146,89) - 750 грн. (сплачені відповідачем в межах періоду: 100 + 100 + 100 + 100 + 100 + 50 + 200) = грн. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості, нарахованої за період з 01 січня 2002 року по 02 листопада 2016 року (тобто за опалювальні сезони 2001-2016 р.р.) слід відмовити за недоведеністю утворення такої заборгованості саме з вини відповідача.

Приймаючи таке рішення, суд вважає за необхідне зауважити, що належність відповідачеві 1/2 частини квартири на праві спільної часткової власності до 11 жовтня 2018 року не звільняє його від обов`язку нести відповідальність за зобов`язаннями по оплаті житлово-комунальних послуг, однак і не позбавляє права пред`явити відповідні вимоги до власника іншої 1/2 частини квартири пропорційно його частці - на компенсацію понесених ним витрат або ж на регресну вимогу у випадку виконання даного судового рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь КПТМ "Криворіжтепломережа" в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1452 грн. 80 коп. пропорційно частині задоволених вимог (64 %).

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з 02 листопада 2016 року по 01 квітня 2021 року в загальному розмірі 39 269 грн. 87 коп., а також 1452 грн. 80 коп. в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пров. Дежньова, буд.9.

ОСОБА_1 , РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Заочне рішення суду складено та підписано 16 червня 2022 року.

Суддя А.В. Ткаченко