Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2022 Справа №607/19714/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача Осіва П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТзОВ «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В., у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В.., зареєстрований у реєстрі за №6665, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» грошових коштів у сумі 171 243,47 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на її домашню адресу надійшла постанова від 03.08.2020року про відкриття виконавчого провадження №62696804, яка винесена головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №6665 виданого 18.06.2020р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Баршадським І.В.Виконавчим написом стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість по кредитному договору №12-214/52 від 07.04.2008 року за період з 12.11.2018р. по 16.06.2020р., в розмірі 171 243,47 гривень, з яких:прострочена заборгованість за сумою кредиту 106378,79 грн;прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 64464,68 грн.; а також 400 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріуса.Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинений з грубим порушенням норм чинного законодавства. Вказує на те, що 18 червня 2020 року відповідач здійснив захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. В оскаржуваному виконавчому написі зазначено, що цей виконавчий напис вчинено на підставі статі 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999 року №1172 в діючій редакції, на підставі постанови КМ України від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». При цьому, не було враховано, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, постанову КМ України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та нечинною. Тому, позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса №6665, який вчинений 18.06.2020 р., є таким, що не підлягає виконанню, оскільки в момент вчинення виконавчого напису нормативно-правовий акт, який допускав вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних договорах, визнаний незаконним та нечинним за рішенням суду, що набрало законної сили, тобто законних підстав для можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі не існувало, відтак законодавство України не допускає такого способу захисту цивільних прав. Крім цього зазначає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно пункту 2.3 Кредитного договору, кредитні ресурси отримані Позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER». Отже, на правовідносини сторін Кредитного договору поширюються вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю прямо забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Як вбачається із Виконавчого напису нотаріуса з позивача стягнено заборгованість з 12.11.2018 року по 16.06.2020 року, при тому, що строк повернення кредиту встановлено 06 квітня 2015 року. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса, вчинений 18.06.2020 року, тобто поза межами трирічного строку, що прямо суперечить ст.88 Закону України «Про нотаріат». Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Позивач заперечує наявність будь-якого боргу перед відповідачем. Згідно п.3.3. Кредитного договору позичальник зобов`язувався щомісячно в термін з «1» по «10» число кожного місяця (згідно з Графіком зниження розміру заборгованості - Додаток №1 до Кредитного договору) здійснювати погашення заборгованості за Кредитними ресурсами у складі щомісячних ануїтетних платежів. Відповідно до 4.3 Кредитного договору, позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця в термін з «1» по «10» число кожного місяця згідно з Графіком зниження розміру заборгованості - Додаток №1 до кредитного договору). Як вбачається з Додатку №1 (Графік зниження розміру заборгованості) до Кредитного договору Позичальник повинен сплатити 24 809,68 дол.США. На виконання умов кредитного договору позичальником (позивачем у справі) сплачено готові кошти в сумі 25 069,68 доларів США: за період з 07.04.2008 по 01.10.2013 19 869,68 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 .. Зазначає, що позивачем сплачено на 260 доларів США (25 069,68 24 809,68) більше ніж це передбачено умовами кредитного договору. Спірним виконавчим написом стягнення заборгованість в сумі 171 243, 47 гривень, у той час, коли заборгованість по кредитному договору відсутня, а зобов`язання припинені. Заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису. Оскільки, ТзОВ «Росвен Інвест Україна», шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса від 18.06.2020 року, порушив права та законні інтереси ОСОБА_1 , остання змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

23 грудня 2021 року у даній справі проведено підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду справи по суті.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» відзиву на позов не подав.

Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. письмових пояснень щодо позову не подавав.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Осів П.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився та про причину неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи копії кредитного договору№12-214/52 від 07 квітня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит», Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності Кредитні ресурси в сумі 16 995,00 доларів США 00 центів, з оплатою за процентними ставками, встановленими п.4.1 цього договору. Для надання кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами Банк відкриває Позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 . Кредитні ресурси отримані позичальником за цим Договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», 2008 року випуску.

Згідно п.3.3. Кредитного договору позичальник зобов`язувався щомісячно в термін з «1» по «10» число кожного місяця (згідно з Графіком зниження розміру заборгованості - Додаток №1 до Кредитного договору) здійснювати погашення заборгованості за Кредитними ресурсами у складі щомісячних ануїтетних платежів.

Відповідно до 4.3 Кредитного договору, позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця в термін з «1» по «10» число кожного місяця згідно з Графіком зниження розміру заборгованості (Додаток №1 до кредитного договору).

Як вбачається з Додатку №1 (Графік зниження розміру заборгованості) до Кредитного договору Позичальник повинен сплатити 24 809,68 доларів США.

На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 сплачено готові кошти в сумі 25 069,68 доларів США: за період з 07.04.2008 по 01.10.2013 19 869,68 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 ; за період з 01.10.2013 по 09.02.2015 5 200 доларів США, що підтверджується квитанцією №33 від 07 жовтня 2013 року, квитанцією №27 від 04 листопада 2013 року, квитанцією №12 від 09 грудня 2013 року, квитанцією №20 від 09 січня 2014 року, квитанцією №42 від 04 лютого 2014 року, квитанцією №4 від 07 березня 2014 року, квитанцією №9 від 08 травня 2014 року, квитанцією №8 від 09 квітня 2014 року, квитанцією №11 від 08 серпня 2014 року, квитанцією №5 від 09 вересня 2014 року, квитанцією №19 від 08 жовтня 2014 року, квитанцією №658 від 10 листопада 2014 року, заявами на купівлю іноземної валюти від 10 грудня 2014 року, від 09 січня 2015 року, від 09 лютого 2015 року на суму 305 доларів США кожна.

18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6665, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №12-214/52 від 07 квітня 2008 року, укладеним з ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», права вимоги за яким перейшло до ТзОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі Договору про відступлення прав вимоги, б/н, укладеного 12.11.2018 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». далі іменоване Стягувач, заборгованості за кредитним договором №12-214/52 від 07 квітня 2008 року. Строк платежу за кредитним договором №12-214/52 від 07 квітня 2008 року настав. Боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період 12 листопада 2018 року по 16 червня 2020 року, яка складає 170 843,47 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 106 378,79 грн.; прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом становить 64 464, 68 грн.. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 400,00 грн. які підлягають стягненню з Боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість Боржника становить 171 243,47 грн.

На підставі вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, 03 серпня 2020 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.відкрито виконавче провадження №62696804 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості в розмірі 171 243,47 грн., про що свідчить копія постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до пунктів 1 - 9 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р., № 296/5 (надалі - Порядок) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах (згідно Переліку), що встановлюють заборгованість, і які мають бути подані нотаріусу, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, зміст якої встановлений пунктом 2 глави 16 Порядку.

Пункт 3 глави 16 Порядку визначає виключний перелік умов вчинення виконавчого напису. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Пунктами 3.3., 3.4. глави 16 Порядку встановлено, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис-вчиняється у межах цього строку, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 3.5. глави 16 Порядку також встановлена імперативна норма, яка передбачає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте, вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували твердження позивача.

Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, доказів, які б спростовували твердження позивача, зазначені нею у позові, відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, суд зазначає, що за спірним виконавчим написом стягнення заборгованості проведено

з 12.11.2018 року по 16.06.2020 року, при тому, що строк повернення кредиту встановлено 06 квітня 2015 року. Згідно п.3.3. Кредитного договору позичальник зобов`язувався щомісячно в термін з «1» по «10» число кожного місяця (згідно з Графіком зниження розміру заборгованості - Додаток №1 до Кредитного договору) здійснювати погашення заборгованості за Кредитними ресурсами у складі щомісячних ануїтетних платежів. Відповідно до 4.3 Кредитного договору, позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами щомісяця в термін з «1» по «10» число кожного місяця згідно з Графіком зниження розміру заборгованості - Додаток №1 до кредитного договору). Як вбачається з Додатку №1 (Графік зниження розміру заборгованості) до Кредитного договору Позичальник повинен сплатити 24 809,68 долари США. Приватним нотаріусом Баршацьким І.В. при вчиненні спірного виконавчого напису, не враховано, що ОСОБА_1 було сплачено готові кошти в сумі 25 069,68 доларів США: за період з 07.04.2008 по 01.10.2013 19 869,68 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 .. Відтак, позивач заперечує існування будь-якої заборгованості за вказаним кредитним договором, відтак, така заборгованість не може бути безспірною.

Крім того, впорядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 18 червня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором №12-214/52 від 07.04.2008 року за період з 12.11.2018 року по 16.06.2020 року на суму 170 843 (сто сімдесят тисяч вісімсот сорок три) гривні 47 коп., а також витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 400 (чотириста) гривень, а всього на загальну суму, що підлягає стягненню 171 243 (сто сімдесят одну тисячу двісті сорок три) грн. 47 коп., зареєстрований в реєстрі за №6665, таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 листопада 2020 року про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, вчиненого 18 червня 2020 року.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 03 червня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан