Справа № 307/3215/21
Провадження № 2-о/307/51/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, де заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України по АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Заяву мотивує тим, що він, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Новосільське, Новокубанського району, Краснодарського краю, Росія, що стверджується свідоцтвом про його народження НОМЕР_1 , виданим 17 травня 1974 року. На даний час він не може оформити собі паспорт громадянина України з огляду на те, що після засудження за рішенням суду його було знято з обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, після звільнення з місць позбавлення волі він не міг ніде прописатися і не міг оформити собі паспорт через відсутність реєстрації. Оскільки проживати в смт. Великому Бичкові він вже не міг, то змушений переїхати до смт. Буштино, де став проживати у військовому бараці за адресою: АДРЕСА_2 , та де проживає і на даний час. Разом з ним проживає його співмешканка ОСОБА_3 та четверо їхніх дітей. Паспорт громадянина України йому не видавався, а паспорт громадянина СРСР він втратив. У червні 2021 року він звернувся до Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області з метою оформлення паспорта громадянина України, однак, йому було роз`яснено, що для оформлення паспорта громадянина України необхідно встановити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та рекомендовано звернутися до суду. Вказані обставини перешкоджають йому встановити свою належність до громадянства України. Факт його постійного проживання в АДРЕСА_1 , задовго до 1991 року та станом на 24 серпня 1991 року стверджено довідкою Великобичківської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області. Встановлення цього факту має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання громадянства та паспорта громадянина України, а також для виготовлення документів про народження його чотирьом неповнолітнім дітям. Як на підставу вимог заяви посилається на ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про громадянство України", відповідно до якої громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

28 жовтня 2021 року представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області подав до суду заперечення на заяву, в якому зазначив, що заявлені вимоги не визнають та вважають такими, що не підлягають до задоволення з таких підстав. Як вбачається із заяви, заявником значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також до заяви долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 травня 1974 року, виданого Новосельським с/с, Новокубанського району, Краснодарського краю РСФСР на « ОСОБА_1 » з датою народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у прохальній та мотивувальній частинах заяви зазначено дату народження заявника, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім цього, жодного доказу місця реєстрації проживання чи місця перебування заявника на території Тячівського району Закарпатської області суду теж не надано, оскільки як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов від 12 квітня 2021 року, в ньому заявник ОСОБА_1 відсутній, натомість зазначено в акті ОСОБА_4 .. Крім того, за обліками ГУ ДМС у Закарпатській області заявник ніколи не був зареєстрований на території Закарпатської області та докази про зняття його з реєстраційного обліку за адресою : АДРЕСА_1 теж відсутні. Згідно листа Великобичківської селищної ради Рахівського району від 07 травня 2021 року вбачається, що за вказаною адресою фактично проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно довідки Буштинської селищної ради Тячівського району від 30 серпня 2021 року вбачається, що довідку видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючі розбіжності у прізвищі та даті народження заявника виникає критичне ставлення до поданих доказів, а тому в задоволенні заяви просить відмовити.
26 січня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 адвокат Навроцький В.В. подав суду заяву про уточнення заявлених вимог, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення - факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України по АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Навроцький В.В. в судове засідання не з`явилися, позаяк подали суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, при цьому зазначили, що уточнені заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, позаяк подала суду заяву про розгляд справи у відсутності представника селищної ради, при цьому зазначила, що вимоги заяви визнає та проти задоволення заяви не заперечує.

Представник зацікавленої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, при цьому зазначив, що вимоги заяви не визнає та в задоволенні заяви просить відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Новосільське, Новокубанського району, Краснодарського краю, Росія, що також підтверджується свідоцтвом про його народження НОМЕР_1 , виданим 17 травня 1974 року з перекладом на українську мову.
Як стверджено довідкою Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 07 травня 2021 року за № 749/02-05 та довідкою Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області від 26 січня 2022 року за № 22/02-05 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після звільнення з місць позбавлення волі в селище ОСОБА_5 не повертався. За рішенням суду його було знято з реєстрації.

Відповідно до довідки Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 30 серпня 2021 року за № 1840 встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає (але не зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , складеного начальником Служби у справах дітей Тячівської РДА Сасин В.І. стверджено, що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хлопчик з 26 січня 2014 року народження, хлопчик з ІНФОРМАЦІЯ_4 , дівчинка з ІНФОРМАЦІЯ_5 , та хлопчик з ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також довідкою Рахівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 06 вересня 2021 року стверджено, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 22 червня 1992 року був призваний на строкову військову службу Рахівським РВК. В подальшому, після проходження служби даний громадянин для постановки на військовий облік військовозобов`язаних до Рахівського РВК не звертався.

Згідно вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 1999 року, зміненого ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 червня 1999 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , засуджено за ч. 2 ст. 81 КК України до 2 (Двох) років позбавлення волі у виправно-трудовій колонії загального режиму без конфіскації майна. Згідно з частиною першою статті 3, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право за захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.
Дитина, яка народилася чи постійно проживала на території УРСР (або хоча б один з її батьків, дід чи баба народилися чи постійно проживали на територіях, зазначених у частині першій цієї статті) і є особою без громадянства або іноземцем, щодо якого подано зобов`язання припинити іноземне громадянство, реєструється громадянином України за заявою одного з батьків або опікуна чи піклувальника.
Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.
Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» встановлюються підстави набуття громадянства України.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 має намір отримати громадянство України та звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Відповідно до підпунктів «а», «б» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; дітей осіб, зазначених у підпункті «а» цього пункту.
Згідно із пунктом 10 цього Порядку для встановлення належності до громадянства України особа, яка станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів: довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року; документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника громадян колишнього СРСР з відміткою про приписку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в України станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про те, що станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала на території України (за наявності документів, що підтверджує зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року.
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду).
Тобто, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
Заявником ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які в сукупності свідчать про постійне проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року), зокрема документи щодо його проживання, проходження строкової військової служби на території України, тощо. При цьому відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав на території України по АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року та встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року йому необхідно для набуття громадянства України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 263-265, 315- 319 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , де заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення факту постійного проживання на території України - задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення - факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України по АДРЕСА_1 , станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, адреса знаходження: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 12-а, Закарпатської області, .

Заінтересована особа: Великобичківська селищна рада Рахівського району Закарпатської області, адреса розташування: смт. Великий Бичків, вул. Грушевського, 108, Рахівського району, Закарпатської області, .
Повний текст рішення складено 04 лютого 2022 року.

Головуюча: М.М. Сойма