Справа № 288/120/21
Провадження № 2/288/58/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року смт Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судових засідань - Костюк ОВ.,

представника позивача - Запаскіна М.Р.,

представника відповідача - Гладишевої С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнинський завод будівельних матеріалів» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРІС ГРУП», треті особи: Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, державний реєстратор Шпір Олена Василівна про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію речових прав,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корнинський завод будівельних матеріалів» (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі Відповідач -1), Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРІС ГРУП» (далі Відповідач-2), треті особи: Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, державний реєстратор Шпір Олена Василівна про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію речових прав, в якому вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корнинський завод будівельних матеріалів» займається виробництвом будівельної цегли з суглинків, що видобуваються з власного кар`єру на земельній ділянці загальною площею 11,9505 га з кадастровим номер :06:000:0122, яка знаходиться на території Корнинської селищної ради Попільнянського району.

Зазначена земельна ділянка використовується на підставі договору оренди землі від 09 червня 2005 року, укладеного між Позивачем та Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області строком на 20 років, зареєстрованого у державному реєстрі земель 12.07.2005 року за №01. На виконання даного договору вказана земельна ділянка була передана Позивачу в натурі згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 09.06.2005 року.

Видування суглинків здійснюється позивачем на підставі спеціального дозволу на с:застування надрами №3907 від 20.06.2006 року виданого Державною службою геології та надр України строком на 20 років.

Протягом всього періоду використання земельної ділянки Позивач належним чином виконує умови договору оренди, сплачує орендну плату та платежі за користування -надрами, заборгованості по відповідним податками та зборам не має.

В кінці 2020 року Позивач звернувся до адвокатського об`єднання «Арбітріум Ліберум» щодо підготовки документів для оновлення нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки. Під час підготовки документів представник Позивача отримав а відомості з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Згідно вказаних відомостей земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0122 перебуває у власності громадянки ОСОБА_1 , а право оренди земельної ділянки належить Товариству з обмеженою відповідальністю «АКРІС-ГРУП».

Також представником Позивача була отримана інформаційна довідка № від 14.11.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна згідно якої, державним реєстратором Барашівської сільської ради Шпір Оленою Василівною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44996086 від 09.01.2019 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0122 за ОСОБА_1 та похідного речового права оренди даної земельної ділянки за ТОВ «АКРІС-ГРУП».

Як вбачається з даного рішення, підставами для його прийняття стали договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 26.10.2018 та відомості з ДЗК, серія та номер: 6826488, виданий 29.12.2018, видавник: Державний земельний кадастр.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно представник Позивача, адвокат Запаскін М.Р., який має повний доступ до цього реєстру отримав сканкопію договору оренди землі від 26.10.2018 року, згідно якого ОСОБА_1 передала земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8930 га з кадастровим номером :06:000:0122 у платне користування строком на 7 років Товариству з обмеженою відповідальністю «АКРІС-ГРУП».

Позивач вважає, що вищевказаний договір оренди земельної ділянки підлягає визнанню недійсним, а записи у Державному реєстрі речових прав щодо -власності та оренди на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0122 підлягають скасування.

Подвійна передача земельної ділянки в оренду до закінчення дії існуючого договору порушує п. 5 ст. 116 Земельного кодексу України.

Кадастровий номер та місце розташування земельної ділянки є істотними умовами договору якими визначається об`єкт оренди.

Як зазначалось у п. 10 даного позову, об`єктом оренди у спірному договорі є земельна ділянка, розташована у межах Корнинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області з кадастровим номером :06:000:0122.

Визначене місце розташування земельної ділянки та її кадастровий номер співпадають з відомостями щодо земельної ділянки, яку використовує позивач згідно договору оренди землі від 09.06.2005 року.

Згідно з відомостями Державного земельного кадастру за кадастровим номером :06:000:0122 рахується лише одна земельна ділянка загальною площею 11.9505.

Відтак з цього випливає, що земельна ділянка (або її частина) яка була передана в оренду Позивачу за договором оренди від 09.06.2005 року (зареєстрованого у державному реєстрі земель 12.07.2005 року за №01) до закінчення дії цього договору була також передана в оренду відповідачу-2 за спірним договором від 26.10.2018 року.

Внаслідок укладення оскаржуваного договору, Відповідач-2 отримав право оренди на земельну ділянку, що стало перешкодою для Позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки, що є підставою для визнання оскарженого договору недійсним.

Окрім того, в оскаржуваному договорі зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0122 має площу 1,8930 га, що не відповідає відомостям Державного земельного кадастру стосовно цієї земельної ділянки. Відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 09.06.2005 року, на підставі якого була сформована зазначена земельна ділянка, вона має загальну площу 11,9505 та відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, а не сільськогосподарської призначення, як вказано у оскаржуваному договорі.

Відтак, в оскаржуваному договорі не вірно визначені відомості які є істотними умовами договору оренди.

Земельна ділянка за спірним договором передана в оренду відповідачем-1, у якого відсутнє право власності або розпорядження цією земельною ділянкою.

Земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0122 розташована в адміністративних межах Корнинської селищної ради за межами населеного пункту, вказана земельна ділянка відноситься до земель державної власності.

Жодних рішень щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0122 у власність відповідача-1 або у користування відповідача-2 відповідним органом виконавчої влади або органу місцевого самоврядуванню не приймалось, при цьому у відповідача-1 відсутнє право розпорядження спірною земельною ділянкою.

Як зазначалось вище, спірним договором оренди передана відповідачу-2 земельна ділянка право користування якою належить позивачу, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки.

Відтак спірний договір, укладений з порушеннями та порушує права та інтереси позивача в частині користування земельною ділянкою, яка є об`єктом спірного договору, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Рішенням державного реєстратора Барашівської сільської ради Шпір Оленою Василівною від 09.01.2019 індексний номер: 44996086 було зареєстровано первинне право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0122 за ОСОБА_1 та похідне речове право оренди даної земельної ділянки за TOB «АКРІС-ГРУП». Вказані рішення приймались з грубим порушенням порядку державної реєстрації.

Державний реєстратор належним чином не перевірив наявності зареєстрованого договору оренди землі у органів, які здійснювали реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, окрім того державним реєстратором не було надано належної оцінки розбіжностям у площі земельної ділянки, зазначеної у спірному договорі оренди та у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що є окремою підставою для відмови у реєстрації.

Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам вищезазначеного закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендаря.

На підставі вищенаведеного, Позивач просить, визнати недійсним договір оренди землі б/н від 26.10.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «АКРІС-ГРУП» щодо оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1,8930 га з кадастровим номером :06:000:0122 строком на 7 років; Скасувати рішення державного реєстратора Барашівської сільської ради Шпір Олени Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44996086 від 09.01.2019, а також скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 29816225 щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0122 за ОСОБА_1 та № 29816259 щодо реєстрації іншого речового права оренди даної земельної ділянки за ТОВ «АКРІС-ГРУП» строком на 7 років з правом пролонгації; вирішити питання про розподіл судових витрат шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті. Документальне підтвердження судових витрат позивача буде надано суду не пізніше п`яти днів після розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій проти позовних вимог заперечує, розгляд справи проводити без її участі./а.с.143/

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРІС ГРУП» в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

23 лютого 2021 року надала до суду відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, з підстав того, що договір оренди містить всі передбачені законом істотні умови, жодних підстав для визнання його недійсним немає. Позивачем необґрунтовано та не доведено належними доказами наявність права або інтересу, а також його порушення, ТОВ «Корнинський завод будівельних матеріалів» не є стороною спірного договору оренди. Позивачем вибрано неефективний спосіб захисту порушеного права, оскільки у разі задоволення позовних вимог, поновлення договору оренди Позивача, шляхом укладення додаткової угоди з ОСОБА_1 , на земельну ділянку, яка має іншу форму власності, площу, цільове призначення є неможливим. Станом на 09.06.2005 до повноважень районних державних адміністрацій не належало право розпорядження земельними ділянками з цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. /а.с.46-50/

Представник третьої особи Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справ без участі їх представника. /а.с.181/

Третя особа державний реєстратор Шпір Олена Василівна в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлена.

Їх неявка не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказах.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу на засадах змагальності сторін, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 09 червня 2005 року між Орендодавцем Попільнянською районною державною адміністрацією, в особі голови райдержадміністрації Проценка Юрія Миколайовича та Орендарем - ТОВ «Корнинський завод будівельних матеріалів» в особі директора Гапонова Юрія Миколайовича було укладено Договір оренди землі (далі - Договір), на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 09 червня 2005 року № 275, за умовами якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення, площею 11,9505 га із земель запасу селищної ради, що знаходиться на території «Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0122, договір укладено строком на 20 років та зареєстровано у державному реєстрі земель 12 липня 2005 року за № 01./а.с. 6-8/

Вищевказана земельна ділянка передана ТОВ «Корнинський завод будівельних матеріалів» в натурі згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 09 червня 2005 року. /а.с.8/

Відповідно до довідки виданої Попільнянським районним відділом земельних ресурсів 27 травня 2005 року № 354, про присвоєння кадастрового номера № :06:000:0122 земельній ділянці, яка розташована на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області і знаходиться в користуванні ТОВ «Корнинський завод будівельних матеріалів»./а.с.9/

Згідно спеціального дозволу на користування надрами № 3907 від 20 червня 2006 року виданого Державною службою геології та надр України строком на 20 року (до 20.06.2026 року) ТОВ «Корнинський завод будівельних матеріалів» видобуває суглинки, придатні для виробництва цегли керамічної повнотілої марок «75»-«100», назва родовища Корнинське 2 родовище. /а.с.10/

Як вбачається з відомостей з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка площею 11.9505 га, з кадастровим номером № :06:000:0122 перебуває у власності ОСОБА_1 та право оренди земельної ділянки належить ТОВ «АКРІС-ГРУП»./а.с.11/

Цільове призначення земельної ділянки площею 11,9505 га з кадастровим номером № :06:000:0122 згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 січня 2021 року, 11.03 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств./а.с.12-14/

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 14 листопада 2020 року, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером № :06:000:0122, площею 1,893 га зареєстрованого за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44996086 від 09 січня 2019 року, державний реєстратор Шпір Олена Василівна, Барашівська сільська рада Ємільчинського району, Житомирської області. Також згідно розділу актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права від 29 грудня 2018 року, державним реєстратором Шпір Оленою Василівною, Барашівська сільська рада Ємільчинського району, Житомирської області зареєстровано речове право оренди вищевказаної земельної ділянки на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 жовтня 2018 року, орендарем значиться ТОВ «АКРІС-ГРУП», строк дії 7 років, з правом пролонгації. /а.с.15-16/

26 жовтня 2018 року між Орендодавцем ОСОБА_1 та Орендарем - «АКРІС-ГРУП» було укладено Договір оренди землі (далі - Договір), за умовами якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться у межах Корнинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, площею 1,8930 га в тому числі ріллі 1,8930 га, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0122, договір укладено строком на 7 років. Право власності на земельну ділянку, належить Орендодавцю та посвідчується державним актом ЖТ № 108266 від 23 червня 2005 року./а.с. 17-19/

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області від 18 лютого 2005 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформили свої спадкові права на земельну ділянку площею 3,7860 га, що розташована на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, яка передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства, після смерті ОСОБА_3 . /а.с.53/

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 108266, виданого головою Попільнянської районної державної адміністрації 23 червня 2005 року, ОСОБА_1 на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом є власником земельної ділянки площею 1,8930 га, що розташована на території Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 22, кадастровий номер земельної ділянки :06:000:0122. /а.с.54-55/

Згідно довідки Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 20 січня 2020 року № 0-6-0.31-44/116-20, земельна ділянка площею 1,8930 га, яка належить ОСОБА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 108266, зареєстрованого за № 22 від 23 червня 2005 року, згідно Витягу із Державного земельного кадастру НВ -020 від 11 січня 2020 року, присвоєно інший кадастровий номер - :06:000:0822. Зазначений в державному акті кадастровий номер -:06:000:0122 належить іншій особі. На підтвердження чого долучено Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права

власності від 27 січня 2020 року та згідно з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 січня 2020 року /а.с.75-80/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію речових прав, з тих підстав, що спірний договір укладений з порушенням, в оспорюваному договорі оренди землі від 26 жовтня 2018 року, не вірно визначено відомості, які є істотними умови відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», а саме, площа земельної ділянки та кадастровий номер та подвійна передача земельної ділянки в оренду порушує п. 5 ст. 116 ЗК України.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України та Земельним Кодексом України, спеціальним нормативно - правовим актом є Закон України «Про оренду землі».

Згідно із частиною першою статті 626, частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (стаття 16 вказаного вище Закону).

Згідно частини першої статті 6, статті 35 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно зі статтею 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 на законних підставах набула право власності на земельну ділянку площею 1,8930 га, розташовану на території Корнинської селищної ради, кадастровий номер :06:000:0122, отже має право розпоряджатися нею, в тому числі шляхом передачі її в оренду.

За змістом положень статей 210, 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

В статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 (Відповідачем 1) та - «АКРІС-ГРУП» (Відповідачем -2) укладено Договір оренди землі, Позивач звертаючись до суду з вимогою про його недійсність посилається на порушення істотних умов при його укладенні, а саме, об`єкт оренди: розмір земельної ділянки та кадастровий номер.

В позовній заяві, Позивач зазначає, що кадастрові номери /:06:000:0122/ земельної ділянки належної Відповідачу 1 та кадастровий номер /:06:000:0122/ земельної ділянки, яка є предметом договору оренди землі укладеним між Позивачем та Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області співпадають.

Земельні ділянки, що є предметом Договору оренди від 09.06.2005 укладеного між Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області та ТОВ «Корнинський завод будівельних матеріалів» та Договору оренди від 26.10.2018 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «АКРІС-ГРУП», відрізняються, як площа ділянок, та і їх цільове призначення та форма власності. Доказів приналежності земельної ділянки, що перебуває в оренді ТОВ «АКРІС-ГРУП», на праві користування Позивачу матеріали справи не містять.

Позивач не навів порушення його прав враховуючи спірні правовідносини, єдиною перешкодою для Позивача у реалізації права оренди на земельну ділянку, являється тотожний кадастровий номер, оскільки земельні ділянки зазначені у Договорах оренди є різними об`єктами цивільних прав.

Суд роз`яснює, що у разі наявності помилки у відомостях, що містяться у Державному земельному кадастрі, така помилка підлягає виправленню шляхом внесення змін кадастровим реєстратором до таких відомостей у порядку передбаченому чинним законодавством, та не може бути підставою для визнання недійсним правочину.

Окрім того, згідно довідки Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 20 січня 2020 року № 0-6-0.31-44/116-20, земельна ділянка площею 1,8930 га, яка належить ОСОБА_1 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 108266, зареєстрованого за № 22 від 23 червня 2005 року, згідно Витягу із Державного земельного кадастру НВ -020 від 11 січня 2020 року, присвоєно інший кадастровий номер - :06:000:0822. Зазначений в державному акті кадастровий номер -:06:000:0122 належить іншій особі. На підтвердження чого долучено Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 січня 2020 року та згідно з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 січня 2020 року /а.с.75-80/

Частиною першою статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої, третьої, п`ятої статті 203, частини другої статті 207 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України, передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою шостого статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочини може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова) визначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13) є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, якою встановлено, що однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до частини п`ятої статті 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника. Іншими словами, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158 гс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Корнинський завод будівельних матеріалів» не є стороною спірного Договору оренди.

ЦК України не містить визначення поняття «заінтересована особа», тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1) права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором; 2) у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Самі по собі дії осіб, зокрема, щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанову від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначила, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Обов`язком Позивача при здійсненні провадження у справі за позовом про визнання правочину недійсним є доведення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів укладеним правочином, а не формальне посилання на порушення закону, у тому числі того, що не є підставою для визнання правочину недійсним.

У постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1512цс16 зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивач суду вказаних обставин не навів, фактичних підтверджень, щодо вчинення даного правочину внаслідок порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів Позивача суду не надав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення заявлених ним позовних вимог щодо недійсності правочину, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі, які доводять наявність існування порушень чи реальної небезпеки порушень з боку Відповідачів прав Позивача, які підлягають відновленню в порядку встановленому законом.

Статтею 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись Законами України «Про оренду землі», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»; статтями 15, 16, 203, 207, 215, 638 Цивільного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України; суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнинський завод будівельних матеріалів» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРІС ГРУП», треті особи: Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області, державний реєстратор Шпір Олена Василівна про визнання договору оренди землі недійсним, скасування рішення та запису про державну реєстрацію речових прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко