РІШЕННЯ
Іменем України
20 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Смаковського О.С.,

справа № 333/2251/22

провадження № 2-о/333/128/22

учасники справи:
заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заяви
Іванченко М.М. звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є співмешканцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Загальновідомим є факт вчинення збройної агресії Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року. Його співмешканка, військовослужбовець за контрактом Особливого Загону Спеціального Призначення «АЗОВ» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, була призвана на службу за контрактом 18 жовтня 2018 року, має посвідчення НГ № 057969, відповідно до наказу командира підрозділу - майора Дениса Прокопенка, 24 лютого 2022 року відбула разом із підрозділом до міста Маріуполь для надання відсічі збройної агресії Російської Федерації. Відповідно до довідки про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 40/57/9/2-69 від 30 травня 2022 року виданої Т.в.о командира військової частини 3057 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, 08.05.2022 року старший солдат ОСОБА_2 , майстер ремонтної майстерні зенітно-ракетного дивізіону ОзагСпП «АЗОВ», особистий номер «Г» 055088, загинула від бомбардування позиції підрозділу надважкими бомбами ФАБ-3000 під час виконання бойового завдання пов`язаного із обороною м. Маріуполь. У зв`язку із продовженням збройної агресії Російської Федерації у м. Маріуполь, та виходом, згідно наказу головнокомандуючого Збройними Силами України, захисників м. Маріуполь з комбінату «Азовсталь», тіло загиблого старшого солдата ОСОБА_2 , з поля бою евакуювати не вдалось. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувався на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути підставою для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті необхідне для отримання свідоцтва про смерть.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку окремого провадження.

У судове засідання заявник Іванченко М.М., повідомлений своєчасно та належним чином, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вказав, що заяву підтримує, просить її задовольнити, на фіксуванні судового процесу не наполягає.

Заінтересована особа, повідомлена своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направила, причини його неявки суду не відомі.

Оскільки учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установлені судом фактичні обставини справи

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , є військовослужбовцем Національної гвардії України.

Відповідно до довідки про загибель військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 40/57/9/2-69 від 30 травня 2022 року виданої Т.в.о командира військової частини 3057 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, 08 травня 2022 року старший солдат ОСОБА_2 , загинула під час ведення оборони м. Маріуполь.

Згідно з наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 449 від 18 квітня 2022 року, тимчасово влаштовані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкають за адресою:АДРЕСА_1 , в родину ОСОБА_1 , до прийняття рішення про їх влаштування.

Відповідно до особливих відміток у паспорті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання мала дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За наслідками звернення Іванченка М.М. до Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у проведенні державної реєстрації смерті 08 травня 2022 року ОСОБА_1 було відмовлено, у зв`язку із невідповідністю пред`явленого документа формі, визначеній ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Позиція суду та нормативно правове обгрунтування
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Тобто з наведеного вбачається, що заявник, як особа, в родину якої тимчасово влаштовані діти Алексюк М.А., має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту її смерті на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 08 серпня 2006 року № 545 затверджено форми первинної облікової документації та інструкції щодо їх заповнення та видач, а саме лікарського свідоцтво про смерть (форма N 106/о ( z1152-06 ); фельдшерської довідки про смерть (форма N 106-1/о ( z1153-06 ); лікарського свідоцтва про перинатальну смерть (форма N 106-2/о ( z1154-06 ).
Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до Розпорядження КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», зі змінами в наступних редакціях, Маріупольський район є територією, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Забезпечення кожному права на справедливий суд і реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне взяти до уваги надані заявником документи, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території та території, яка знаходиться в безпосередній близькості до зони бойових дій, може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного і сімейного життя тощо.
На підставі наданих заявником документів, судом встановлено, що заявник, є особою, в родину якої тимчасово влаштовані діти Алексюк М.А., яка була військовослужбовцем військової частини 3057 Національної гвардії України та 08 травня 2022 року загинула під час ведення оборони міста Маріуполь, Донецької області, Україна, яке наразі є тимчасово окупованою територією України, що робить неможливим проведення реєстрації факту смерті в органах реєстрації актів цивільного стану. За такого суд вважає за необхідне встановити факт її смерті в судовому порядку.
Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.
Згідно змісту ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.
На підставі ст. 19 КУ, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 4, 5, 258, 259, 264, 317, 319 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Комунарський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Першотравневим РВ ГУМВС України в Донецькій області 21 жовтня 2011 року, РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: 71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Софіївська, буд.46, кв.110. Місце загибелі: Донецька область, м. Маріуполь, комбінат «Азовсталь», яка сталась 08 травня 2022 року.
Рішення підлягає негайному виконанню.
Копію судового рішення негайно видати учасникам справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 20 червня 2022 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва