Справа №333/4375/21
Провадження №2/333/462/22
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання - Іщенко А.О.,

представника позивача - адвоката Мельникової А.А.,

третьої особи - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Територіальної громади м.Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар?я Дмитрівна відповідно до якого просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4 . Батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_2 з 02.10.2006 року зареєстрований та мешкає у будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1 та позивачем на час своєї смерті мешкав у вищезазначеному будинку. Після смерті батька залишилось спадкове майно по АДРЕСА_2 . Позивач вважав, що якщо він мешкав постійно з батьком по час його смерті за однією адресою, то прийняв спадщину за законом.

07 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_4 . ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 до нотаріальної контори не зверталась.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2021 року №451/02- 31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що спадщину, у встановлений ст. 1270 ЦК України, він не прийняв.

Відмова нотаріуса мотивована, тим, що позивач на момент смерті не був зареєстрований за місцем реєстрації померлого батька ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 02.07.2021 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

16.08.2021 року на адресу суду позивачем ОСОБА_2 надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач просить суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою суду від 17.08.2021 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Дар?ї Дмитрівни належним чином завірену копію спадкової справи № 25 за 2021 рік після померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.08.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. на виконання ухвали суду від 17.08.2021 року надано копію спадкової справи.

Ухвалою суду від 03.11.2021 року до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог була залучена ОСОБА_3 - мати померлого ОСОБА_4

19.08.2021 року на адресу суду представником відповідача ОСОБА_5 надано відзив на позовну заяву відповідно до якого представник просить суд відмовити у задоволенні позову, так як позивачем обрано не правильний спосіб захисту прав. В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.10.2013 р. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продав ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та зобов`язався передати майно, яке складається з квартири АДРЕСА_4 . ОСОБА_4 , батько Позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не набув у встановленому законом порядку права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. У спадкодавця не виникло будь-яких прав на вказане майно і у спадкоємця також не виникає права на спадкування. З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01.06.2021 № 451/02-31 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 , батько Позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а Позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Тізенберг Д.Д. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом саме 07.04.2021 р. Тобто спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а з заявою звернулись тільки 07.04.2021 р. Вважають, що Позивач пропустив строк звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до нотаріальної контори. Отже Позивачем обрано не правильний спосіб захисту своїх можливих майнових прав.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, його інтереси представляла адвокат Мельникова А.А., яка вимоги позову підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась. Про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки невідомі.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Додатково зазначила, що її син ОСОБА_2 проживав разом із батьком ОСОБА_4 . Батько хворів, син його доглядав. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбу. На момент смерті шлюб був не розірваний. В 2013 році ОСОБА_4 придбав у власність квартиру АДРЕСА_5 у цьому же будинку. Вона не виділяла свою частку із спільного майна подружжя. Спадщину не бажає приймати після смерті чоловіка. Мати померлого - ОСОБА_3 знає про судовий розгляд, вона не бажає приймати майно у спадок після смерті сина.

Третя особа, що не заявляє самостійний вимог - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце була сповіщена належним чином, повісткою, направленою рекомендованим листом, яка нею отримана 15.12.2021 р., заперечень на позов не надавала.

Свідок ОСОБА_7 допитана у судовому засіданні зазначила про те, що є сусідкою ОСОБА_2 . Вони проживають в одному будинку, але мають різні квартири. Підтвердила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 це батько та син, вони проживали разом в одній квартирі. Знає всю їх родину з 1980 року. Вони всі проживають на одній території багатоквартирного будинку з квартирами зі спільним двором. Спочатку ОСОБА_4 мешкав разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_6 . Потім ОСОБА_4 придбав у власність квартиру АДРЕСА_5 , які знаходяться поряд.

Свідок ОСОБА_9 допитана у судовому засіданні повідомила про те, зо є сусідкою ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_4 . Всі вони мешкають в одному багатоквартирному будинку (барак), квартири усі поруч, двір спільний. ОСОБА_4 спочатку мешкав разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Потім вони купили квартиру поряд. Підтвердила, що вони проживали однією сім`єю в цих двох квартирах.

Заслухавши представника позивача, третю особу, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис 6822 (а.с.26)

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_1 з 03.03.2007 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , актовий запис 76 (а.с. 25).

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24).

Місце реєстрації позивача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Померлий ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ним на день смерті були відсутні зареєстровані особи. Зазначена квартира належала померлому на прав власності на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого за № 985 від 10.10.2013 року.

Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, електронних доказів, висновків експертів.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони, покладається на кожну із сторін.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Та обставина, що позивач зареєстрований за іншою адресою, ніж померла особи, не спростовує висновок суду про їх спільне проживання однією сім`єю по день їх смерті, що підтверджується іншими доказами.

Померла ОСОБА_4 хворів та потребував сторонньої допомоги, догляд за яким здійснював його син ОСОБА_2 , що підтверджується показаннями свідків.

Суд врахував, що показаннями свідків, які є сусідками померлого ОСОБА_4 та сусідками позивача ОСОБА_2 якими доводиться, що позивач ОСОБА_2 постійно проживав в будинку АДРЕСА_7 разом із матір?ю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_4 . Із вказаних показів встановлено й те, що вони будучи зареєстрованими в різних квартирах одного житлового будинку, проживали однією сім`єю в цих двох квартирах, які фактично є одним домогосподарством.

Підстав ставити під сумнів показання свідків, які є сусідами у суду не має, ці показання є переконливими та логічними.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю, на час відкриття спадщини, як батько з сином.

Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_4 була приватною власністю спадкодавця ОСОБА_4 . Після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся лише позивач - син спадкодавця ОСОБА_4 . Він у своїй заяві зазначив про існування ще двох спадкоємців майна померлого ОСОБА_4 - його дружини ОСОБА_1 та матері ОСОБА_3 , які, проте до теперішнього часу із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Та як встановлено у судовому засіданні, не бажають прийняти спадщину.

Проте, як встановлено у судовому засіданні та підтверджено третьою особою ОСОБА_1 , померлий ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі. На момент смерті ОСОБА_4 , шлюб між ними не розірвано. Перебуваючи у шлюбі ОСОБА_4 придбав у власність кватиру АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), окрім майна, що є особистою приватною власністю дружини та чоловіка відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України.

У разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідно Закону України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правилами статті 71 Закону України «Про нотаріат»

Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому, співвласник має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя.

Для оформлення права власності на частку майна у спільній сумісній власності другому з подружжя після відкриття спадщини необхідно звернутися з відповідними документами до нотаріуса.

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_1 не зверталась до нотаріуса для оформленням своє частки майна в спільному майні подружжя.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернення для оформлення права власності на частку майна у спільній сумісній власності подружжя, до спадкового майна входить лише Ѕ частка квартири АДРЕСА_4 , яка підлягає спадкуванню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-80, 141, 258, 263-265, 266 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу Тізенберг Дар`я Дмитрівна, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_3 ) право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене сторонами шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 07.02.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська