Справа №: 343/537/22
Провадження №: 2/0343/298/22
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики від 10.11.2020 року в сумі 154 126,74 грн. та судові витрати по справі, а також повернути йому з державного бюджету сплачену суму судового збору в розмірі 269,60 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10 листопада 2020 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він передав останньому грошові кошти в сумі 150 000,00 грн., що еквівалентно 5 336,00 доларів США, про що відповідачем було складено та підписано розписку від 10.11.2020 року. Відповідно до умов укладеного договору, відповідач зобов`язався повернути отримані кошти в термін до 31.12.2020 року. Однак, ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконав, у встановлений договором строк грошові кошти не повернув і станом на час подання позову його борг становив 181 086,74 грн., оскільки в укладеному договорі вони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті доларах США. Крім того, сума інфляційних збитків за прострочення виконання зобов`язання за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року становить 19 842,99 грн., а 3-відсотки річних 5 165,75 грн. В процесі судового розгляду справи відповідач частково сплатив борг в сумі 29 960,00 грн., тому залишок його заборгованості становить 154 126,74 грн. На неодноразові вимоги про необхідність повернення боргу відповідач не реагує, свої зобов`язання не виконує. Такі його дії свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом

В судовому засіданні представник позивача згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1146275 від 15.06.2022 року адвокат Бобер А.М. позовні вимоги підтримав з вищевикладених підстав та просив їх задоволити.

Відповідач відзиву на позов не подавав, в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що жодних коштів він від позивача не отримував, а розписку від 10.11.2020 року дійсно написав, але з тих підстав, що влаштовувався на роботу по цивільно-правовому договору до позивача і написання цієї розписки було умовою прийняття на роботу. Просив в позові відмовити.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази вїх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 цього ж Кодексу передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 12.04.2017 року в справі № 6-487цс17, договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що 10 листопада 2020 року між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 150 000,00 грн., що еквівалентно 5 336 доларів США, які той зобов`язувався повернути в термін до 31.12.2020 року, що підтверджується власноручно написаною ним розпискою від 10.11.2021 року (а.с. 10).

Позивач виконав умови договору позики та передав відповідачу вказану в договорі суму, а останній своє зобов`язання не виконав та позичені кошти у вказаний термін не повернув.

На момент звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду 5 336 доларів США еквівалентно 156 078,00 грн., оскільки згідно офіційного курсу НБУ станом на 25.03.2022 року 1 долар США = 29,25 грн.

Відповідно до наведених у позовній заяві розрахунків інфляційних збитків та 3 % річних за користування грошовими коштами (а.с. 3-4), заборгованість ОСОБА_2 за договором позики від 10.11.2020 року за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року станом на час звернення до суду складала 181 086,74 грн., з яких: 156 078,00 грн. основна сума боргу, 19 842,99 грн. інфляційні втрати, 5 165,75 грн. 3 % річних від суми основного боргу.

Як встановлено з пояснень сторін та підтверджується заявою про зменшення позовних вимог, в процесі судового розгляду даної справи відповідач добровільно погасив заборгованість в розмірі 26 960,00 грн., а тому залишок його боргу на даний час становить 154 126,74 грн.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_2 істотно порушив умови укладеного з ОСОБА_1 договору позики, своєчасно кошти в повному обсязі не повернув, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 154 126,74 грн. боргу згідно договору позики від 10.11.2020 року.

При цьому суд вважає неправдивими та не приймає до уваги пояснення відповідача про те, що розписку від 10.11.2020 року він написав тому, що це було умовою прийняття на роботу до позивача, оскільки вони є голослівними, суперечливими та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що вони перебували в цивільно-правових відносинах ще задовго до 10.11.2020 року, як про це вказував відповідач.

Крім того, факт добровільного погашення відповідачем боргу в сумі 26 960,00 грн., на думку суду, також підтверджує дійсність укладеного між сторонами 10.11.2020 року договору позики.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, де вказано, що судові витрати по справі у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно зі ст. 7 ч. 1 п.1 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги з 181 086,74 грн. до 154 126,74 грн.

Документ № 6851322 від 25.03.2022 року, виданий АТ «Креді Агріколь Банк» (а.с. 5), підтверджує факт сплати ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 811,00 грн. за подання до Долинського районного суду Івано-Франківської області позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

За таких обставин, враховуючи, що позивач зменшив позовні вимоги, частину сплаченого ним судового збору в сумі 269,60 грн., слід повернути останньому.

На підставі викладеного, ст.ст. 524,526,536,625,1046,1048,1049,1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 10.11.2020 року в сумі 154 126,74 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі сто двадцять шість гривень і 74 копійки) та 1 541,40 грн. (одну тисячу п`ятсот сорок одну гривню і 40 копійок) сплаченого судового збору.

Повернути з рахунку НОМЕР_1 0000 09610 ГУК в Iвано-Франківській області/ТГ м.Долина/22030101 (, банк одержувача Казначейство України (ел. адм. подат.), МФО 899998) ОСОБА_1 269,60 грн. (двісті шістдесят дев`ять гривень та 60 копійок) сплаченого ним при поданні позову судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 25.07.1997 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_4 , паспорт серії номер: НОМЕР_5 , виданий Долинським РС УДМС в Івано-Франківській області 13.09.2014 року.

Суддя: