Справа № 621/79/22
Провадження № 2/621/376/22
РІШЕННЯ

Іменем України

20 червня 2022 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання - Лацько А.В.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний Банк",

третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна,

розглянувши за відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна,

в с т а н о в и в:

12.01.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк", треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., з наступними вимогами: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16941, вчинений 25.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною.

В обґрунтування позову вказано, що 25.07.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., було вчинено виконавчий напис № 16941 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 39 754 грн 74 к.

Про існування вказаного виконавчого напису позивач дізналася в жовтні 2021 року.

Позивач зазначає, що жодних кредитних договорів з АТ "ПУМБ"ніколи не укладала та не має перед вказаним товариством ніяких фінансових зобов`язань. Письмової вимоги про погашення заборгованості та будь яких інших документів від АТ "ПУМБ"вона не отримувала.

Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконаю, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат"та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Тобто, при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 39 754 грн 74 к. не було встановлено, що заборгованість є безспірною крім того, відповідачем не було надано нотаріусу нотаріально посвідченого договору позики чи іншого договору.

У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 лютого 2022 року.

21.02.2022 судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню

18.03.2022 та 27.05.2022 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників.

20.06.2022 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав викладених в позові.

Представник відповідача АТ "Перший Український міжнародний Банк" Височин Є.М. у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, надав до канцелярії суду заяву про визнання позовних вимог та просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 142 Цивільного процесуального кодексу України (а.с. 36).

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко О.А. у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду від третіх осіб не надходило.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 09.02.2011 ОСОБА_1 шляхом підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта), було укладено з АТ "Банк Ренесанс Капітал", договір (карткового) рахунку на умовах викладених у цій пропозиції та Загальних умовах Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку. Зазначеним договором було передбачено відкриття банком позивачу кредитної лінії за поточним (картковим) рахунком в сумі не більше 15 000 грн. (а.с. 16)

25.07.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., було вчинено виконавчий напис № 16941 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Кредитним договором № 7629 від 09.02.2011 укладеними між АТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний Банк", в розмірі 39 254 грн 74 к. Також у виказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 7629 від 09.02.2011 настав, боржником допущене прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 23 липня 2018 року по 23 липня 2019 року. Сума заборгованості складає 9 39 254 грн 74 к., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 10 966 грн 03 к.; прострочена заборгованість за комісією - 00 грн 00 к.; прострочена заборгованість за процентами - 23 796 грн 11 к.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 4 033 грн 97 к.; строкова заборгованість за комісією - 00 грн 00 к.; строкова заборгованість за процентами - 458 грн 63 к. За вчинення цього виконавчого напису на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 500 грн 00 к., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 12).

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., від 15.08.2019 відкрито виконавче провадження № 59807151 на підставі виконавчого напису № 16941, виданого 25.07.2019, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" заборгованості в розмірі 39 754 грн 74 коп. (а. с. 14-15).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України "Про нотаріат" та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зміни, внесені виконавчих написів нотаріусів постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" від 29.06.1999 № 1172 в редакції постанови КМУ від 29.11.2001.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваних виконавчих написів приватними нотаріусами, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Тобто, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 12.06.2021, тобто в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору.

Крім того суд зазначає, що АТ "Перший Український міжнародний Банк" не доведено, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи відповідно до вище приведеного Переліку, а також суд не може пересвідчитися, що стягнена за виконавчим написом нотаріуса заборгованість з позивача є безспірною, оскільки на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем належних та допустимих доказів надано не було .

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18 (провадження № 61-43895св18) від 06.06.2019, яка, з точки зору частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору статті 88 Закону України "Про нотаріат", безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог статті 263 Цивільного процесуального кодексу України.

На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18 (провадження № 61-43895св18) від 06.06.2019, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17.

Відповідачами та третіми особами належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин надано до суду не було.

Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 25.07.2019 з порушенням вимог статті 88 Закону України "Про нотаріат", суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, крім того, представник відповідача визнав позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» на момент подачі позову до судусудовий збір за даною позовною заявою становив 992 грн 40 к.

Оскільки позивач ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору та з урахуванням того факту, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті (а.с. 36), у відповідності до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню 50 відсотків від суми судового збору, що складає 496 грн 20 к., інші 50 відсотків від суми судового збору належить компенсувати за рахунок держави.

Керуючись статтею 88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5, статтями 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-281 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 16941, вчинений 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" заборгованості за Кредитним договором № 7629 від 09 лютого 2011 року в розмірі 39 754 грн 74 к. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний Банк" на користь держави судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 к.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2022.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний Банк", юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. № 4, код за .

Третя особа 1 - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, юридична адреса: 02002, м. Київ, вул. Окіпіної Раїси, буд. № 4-А, офіс 35-А.

Третя особа 2 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, юридична адреса: 01054, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. № 37-41, офіс 215

Головуючий: