1Справа № 335/2232/22 2/335/1775/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Новік Л.О., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну „Міські теплові мережі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в обґрунтування позову вказавши наступне.

Позивач у період з 11.12.2013 року по 31.10.2021 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які у свою чергу належним чином не здійснювали оплату за отримані послуги, у зв`язку з чим, виникла заборгованість на загальну суму 35 700,93 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також просить стягнути на його користь понесені у зв`язку із розглядом справи судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 20.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.

07.06.2022 року відповідачем ОСОБА_1 подано письмову заяву про застосування строку позовної давності до заявлених у позові вимог.

Інших заяв по суті справи не надходило.

У судове засіданні представник позивача не з`явилася, у позові просила розглянути справу у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_1 у заяві від 07.06.2022 року просила провести розгляд справи у її відсутність.

У зв`язку із зазначеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи від 19.04.2022 року (а.с. 16-17), та вони є користувачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем за вказаною адресою за особовим рахунком № НОМЕР_1 (а.с. 7).

Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі» за період з 11.12.2013 року по 31.10.2021 року відповідачі мають заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води загальним розміром 35 700,93 гривень (а.с. 7). Розмір заборгованості підтверджуєтться наданим Позивачем розрахунком (а.с. 8-9).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини 3,4,5 статті 267 ЦК України).

У даному випадку відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Як встановлено судом, позовна заява надійшла до суду 19.04.2022 року, відповідно до реєстраційного штампу на першій сторінці позовної заяви.

При цьому, судом встановлено, що сума, яку просить стягнути позивач, складається із заборгованості за період з 11.12.2013 року по 31.10.2021 року та становить 35 700,93 гривень.

Частиною першою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Судом встановлено, що строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості, заявлених до квітня 2019 року не переривався та сплинув, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з грудня 2013 року по березень 2019 року включно, яка складає 22 979,00 гривень, згідно з розрахунком позивача, слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем позовної давності.

Вирішуючи позовні вимоги по заявленій до стягнення заборгованості за період з квітня 2019 року по жовтень 2021 року включно, суд виходить з наступного.

Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості за вказаний період, яка становить 12 721,93 гривень (35 700,93 гривень 22 979,00 гривень), відповідачами не спростовано. Таким чином, за поданим позивачем розрахунком за відповідачами залишається заборгованість у вказаному розмірі.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 встановлюють, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Правовідносини між позивачем та відповідачем з приводу надання-отримання послуг з централізованого опалення регулюються Законом України „Про житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 12 Закону України „Про житлово-комунальні послуги передбачено надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ч. 4. ст. 13 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 року, дія цього Порядку поширюється на споживачів, виконавців комунальної послуги з постачання теплової енергії, виконавців комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавців робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води, операторів зовнішніх інженерних мереж, органи місцевого самоврядування.

Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, надання яких підтверджено належними доказами.

Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи встановлена судом сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідачами не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачами було вжито заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з квітня 2019 року по жовтень 2021 року включно у сумі 12 721,93 гривень є законними і обґрунтованими.

У зв`язку з цим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів, відповідно до ст. 541 ЦК України, на користь позивача суму заборгованості по наданим послугам у розмірі 12 721,93 гривень. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 481,00 гривень, підтверджені платіжним дорученням № 3083 від 17.02.2022 року, на підставі ст. 540 ЦК України, у рівних частках.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» (адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з квітня 2019 року по жовтень 2021 року включно у сумі 12 721 (дванадцять тисяч сімсот двадцять одна) гривня 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: В.В.Калюжна