Дата документу 15.06.2022 Справа № 336/4885/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 336/4885/20Головуючий у 1-й інстанції Зарютін П.В. Повний текст рішення складено 06.08.2021 року.
Пр. № 22-ц/807/160/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора про визнання майна особистою приватною власністю

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-3), в якому просила визнати її особистою приватною власністю 31/100 частини жилого будинку з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 31/100 частини жилого будинку з господарчими побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_1 за особисті кошти, які отримані внаслідок продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка в свою чергу була отримана внаслідок приватизації, що в силу ч. 4 ст. 57 СК України, є особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Зарютіна П.В. (а.с. 46).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 48) відкрито провадження у цій справі за правилами загального позовного провадження із викликом сторін.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2021 року (а.с. 105-108) в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 114-115) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухаря С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 119).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 вересня 2021 року (а.с. 120), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.121), з урахуванням навантаження судді -доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень), додаткової відпустки судді доповідача у жовтні-листопаді 2021 року (а.с.155).

На виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі, апеляційним судом отримано інформацію 25.01.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 156-158) на підтвердження (спростування) станом на час розгляду цієї справи судом першої інстанції 02 серпня 2021 року реєстрації права власності за позивачем ОСОБА_1 права власності на 31/100 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з господарчими побутовими будівлями та спорудами (домоволодіння) на підставі договору купівлі-продажу від 17.11.1998 року (а.с. 5).

За змістом якої: з 25.11.2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності лише на 3/25 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з господарчими побутовими будівлями та спорудами (домоволодіння) на підставі розпорядження 290 р, виданого 09.02.2005 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради (а.с.157).

Учасники цієї справи не скористалось своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

У судовому засіданні 26 січня 2022 року (а.с. 165) апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи апеляційним судом по суті: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення:

- представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бобровника К.В. (а.с. 159), який зазначав, що йому не було відомо та позивач йому не повідомляла про те, що у 2005 році змінювався розмір спірної частини у будинку з будь-яких правових підстав,

- відповідача ОСОБА_3 , яка зазначала, що змінила своє прізвище у зв`язку із укладенням шлюбу 05.07.2002 року із ОСОБА_4 , на підтвердження останнього просила долучити до матеріалів цієї справи копію її паспорту з відміткою про реєстрацію шлюбу (а.с. 160-162),

у розгляді цієї справи оголошено перерву у зв`язку із витребуванням ухвалою апеляційного суду (а.с. 166, 171) розпорядження 290 р, виданого 09.02.2005 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, а також всіх документів, які стали підставою для прийняття цього розпорядження.

На виконання вказаної ухвала надійшла апеляційному суду відповідь Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району (а.с. 183-184), за змістом якої: «…Відповідно до Номенклатури справ в органах місцевого самоврядування, погодженої Державним архівом Запорізької області (протокол № 2 від 19.02.2016 року) розпорядження голови Шевченківської районної адміністрації за період діяльності 2005 рік з документами, на підставі яких вони були підготовлені, передані до архівного управління Запорізької міської ради (юридична адреса: м. Запоріжжя пр. Соборний, 206)…».

У період з 18.02.2022 року по 10.05.2022 року включно суддя-доповідач перебувала у відпустках (а.с. 186).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 187) витребувано в архівного управління Запорізької міської ради вищезазначені документи для долучення до матеріалів цієї справи. На виконання вказаної ухвали останнє надало апеляційному суду відповідні документи (а.с. 190- 212).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 01 червня 2022 року, не відбувся та був відкладений через зміну робочого часу Запорізького апеляційного суду під час введення в Україні правового режиму воєнного стану (а.с.213-214).

У дане судове засідання 15 червня 2022 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 219-222) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім відповідача ОСОБА_3 , про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Третя особа (нотаріальна контора) подала апеляційному суду заяву (а.с. 223-224), в якій просила апеляційний суд розглядати дану справу за відсутності її представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, на виконання вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371 - 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву третьої особи задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю відповідача ОСОБА_3 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 , яка на запитання апеляційного суду зазначала, що не може у даному судовому засіданні надати будь-яких доказів на підтвердження того, чому у 2005 році змінились частки будинку, вона своєчасно звернулась до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті батька чоловіка позивача, вважала, що вона має право на успадкування якоїсь частини цього будинку, що належала її батькові, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши розпорядження 290 р, видане 09.02.2005 року Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, а також всі документи, які стали підставою для прийняття цього розпорядження (а.с. 190-212) і матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, правильно керувався ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України та правильно встановив, що 25.08.1995 року було укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (свідоцтво про одруження, копія а.с. 39).

09.11.1998 року в порядку приватизації ОСОБА_1 отримала у власність квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 09.11.1998 року, виданим Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради, про що відбулася реєстрація Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за номером 243р № 36676 від 13.11.98 року (а.с.13).

14.11.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с.12), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за №Н-751, посвідчений ЗУТБ «Капітал-Центр». Вищезазначена квартира була продана ОСОБА_1 за 26000,00 грн.

17.11.1998 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу 31/100 частини жилого будинку з господарчими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 3836 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Андреєвою В.М. Вищезазначена частина житлового будинку була придбана ОСОБА_1 за 6742,50 грн. (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.40) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У П`ятій Запорізькій державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №418/2002 відносно спадкодавця ОСОБА_5 за своєчасно поданою за законом заявою відповідача ОСОБА_9 від 11.06.2002 року (а.с. 68-70).

До приватного нотаріуса Якіб`юк Ю.А. у серпні 2019 року звернулась позивач ОСОБА_1 за посвідченням договору купівлі-продажу частини вищезазначеного житлового будинку, проте цим нотаріусом було встановлено, що ОСОБА_1 на момент придбання вищезазначеної частки будинку перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , тому зроблено запит до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори щодо кола спадкоємців, які б претендували чи претендують на виділ подружньої частки в спільному майні подружжя (а.с. 69 зворот).

Однак, при цьому, суд першої інстанції помилково:

- керувався у цій справі ст.ст. 60, 57, 70 Сімейного кодексу України, який набрав законної сили лише з 01.01.2004 року, в частині вирішення правового режиму придбаного подружжям у 1998 році майна у вигляді частини житлового будинку, хоча мав би у цій частині керуватись ст. ст. 22, 24, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, які були чинними до 01.04.2004 року, які за своїм змістом фактично і є аналогічними;

- розглядав позовні вимоги позивача у цій справі по суті, виходячи із того, що він не може погодитись з доводами позивача стосовно того, що спірне нерухоме майно (31/100 частин вищезазначеного будинку) було придбане за її особисті кошти; належних та достовірних доказів, що стверджували б ці доводи, не надано; твердження позивача, що вказаний будинок придбаний за рахунок коштів, виручених нею від продажу квартири по АДРЕСА_2 будь-якими доказами не стверджене.

Хоча, до розгляду вимог позивача у цій справі по суті, суд першої інстанції в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України мав спочатку пересвідчитись, що нерухоме майно, на яке позивач у цій справі просить визнати право особистої приватної власності, тобто є предметом спору у цій справі, взагалі існує на час розгляду цієї справи.

Так, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст. 179 ч. 1 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та їх призначення (ст. 181 ч. 1 ЦП України).

Право власності … на нерухомі речі…, їх виникнення і припинення підлягають державній реєстрації (ст. 182 ч. 1 ЦК України).

Як встановлено апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5, 81 ч. 7 ЦПК України (а.с. 156-158, 190-212) на час розгляду цієї справи судом першої інстанції 02 серпня 2021 року такого нерухомого майна, як 31/100 частина вищезазначеного будинку, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 , вже не існувало, але існує інше нерухоме майно у вигляді 3/25 частин вищезазначеного будинку, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 157).

В силу вимог ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Позивач у цій справі просила визнати за нею право особистої приватної власності саме на 31/100 частину жилого будинку з господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1 (вимоги позову а.с.3).

Рішення суду про визнання права власності за будь-якою особою на будь-яке нерухоме майно або його частину є підставою для проведення відповідної реєстрації цього права у відповідному реєстрі у позасудовому порядку.

В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не буди предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити учасникам цієї справи, що ОСОБА_1 не позбавлена у подальшому вирішувати питання у позасудовому чи судовому порядку окремо від цієї справи саме щодо частини вищезазначеного будинку, яка саме зареєстрована за нею на теперішній час у відповідному реєстрі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2021 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.

Встановлено, що суд першої інстанції хоча й послався в оскаржуваному рішенні на ст. 141 ЦПК України, проте, фактично не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

В разі лише часткового задоволення апеляційної скарги при вищевикладених обставинах, позивач ОСОБА_1 не має права в порядку ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_3 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 141, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2021 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину останнього в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 16.06.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Подліянова Г.С.