Справа 206/3208/21
Провадження 2/206/49/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року Самарський районний суд

м. Дніпропетровська в складі:

головуючої-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, а саме просить визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 338 995 грн., які є вартістю транспортного засобу марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , а також просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію від вартості Ѕ частини спільно нажитого майна, а саме транспортного засобу марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 169 497 грн. 50 коп.

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого придбали за спільні кошти транспортний засіб марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Відповідач постійно користувався транспортним засобом та невдовзі після розірвання шлюбу без її згоди та дозволу продав автомобіль. Позивачка вказує, що має право на Ѕ від вартості проданого авто, а тому просить в судовому порядку стягнути половину вартості від продажу автомобіля.

Ухвалою від 11 серпня 2021 року по справі було відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого засідання.

27 вересня 2021 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в частині визнання автомобіля спільною сумісною власністю, так як він був проданий, в частині ж стягнення суми Ѕ вартості автомобіля просили задовольнити частково та стягнути половину від суми, вказаної в договорі купівлі-продажу, судові витрати розподілити пропорційно до задоволених позовних вимог та зменшити до 1000 грн. витрат на правову допомогу посилаючись на не співмірність та розумність.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року по справі призначено авто технічну експертизу, а ухвалою від 13 травня 2022 року відновлено провадження та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 8 червня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги та вказали, що відповідачем продано автомобіль без згоди другого з подружжя, а кошти використано не в інтересах сім`ї, адже на момент продажу шлюб було між подружжям припинено.

Відповідач та його представник, кожен окремо, визнали позов лише в частині того, що автомобіль є спільною власністю подружжя та позивачка має право на отриманні Ѕ вартості від його продажу. Оскільки спірний автомобіль відповідачем продано за 130 000 грн., а тому просили стягнути з них половину вартості, що становить 65 000 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовити та зменшити суму витрат на правову допомогу до 1 000 грн.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного сервісного центру МВС в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву в якій просять справу розглядати без їх участі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 30 жовтня 2020 року. За час шлюбу подружжям за спільні кошти було придбано транспортний засіб марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який було ОСОБА_3 продано невдовзі після розірвання шлюбу, а кошти використано на власні потреби. Дані обставини сторони визнали та підтвердили.

ОСОБА_6 22 січня 2022 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 22 січня 2022 року.

Відповідно до висновку №6476-21 від 11 квітня 2022 року по результатам проведення судової транспортної товарознавчої експертизи середня ринкова ціна колісного транспортного засобу марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 складає 338 190 грн.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду договір купівлі продажу спірного автомобіля, лише відповідач вказав, що проводив огляд технічного стану авто перед продажем (а.с.102) в якому вказано, що ціна продажу складає 30 000 грн., а насправді було продано за 130 000 грн.

Відповідно до правовового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження№ 61-9018сво18), у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що згідно висновку №6476-21 від 11 квітня 2022 року по результатам проведення судової транспортної товарознавчої експертизи середня ринкова ціна колісного транспортного засобу марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 складає 338 190 грн., за таких обстави суд вважає, що позивачка має право на половину від вартості автомобіля.

Також позивачка просила визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 на грошові кошти у розмірі 338 995 грн., які є вартістю транспортного засобу марки MERCEDES BENZ SPRINTER 316, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Сторони в судовому засіданні не заперечували, що спірний транспортний засіб був спільною власністю подружжя. Транспортний засіб відповідачем було продано, а отримані кошти було витрачено не на потреби сім`ї, з урахуванням викладеного суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, та належним способом захисту вважає стягнення половини його вартості.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього ж Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача на свою користь 16 000 грн. витрат на правову допомогу.

Представником ж відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат до 1000 грн. із посиланням на не співмірність витрат щодо складності справи, а також те, що позивачем подавалась первісна заява, а потім уточнена.

Поженнями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Учасниками справи не оспорювався обсяг наданої правової допомоги по справі, водночас вказано на не співмірність розміру та складність справи.

У відповідності до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує співмірність витрат на правничу допомогу заявленим позовним вимогам, а саме: складність справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом під час судових засідань, та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн., зменшивши їх розмір. При цьому, визначаючи даний розмір суд враховує позицію відповідача та його представника щодо часткового визнання позову та протиріччя позицій лише щодо вартості автомобіля, задля чого судом призначалась судова експертиза за клопотанням представника відповідача. Крім того, не має значення чи були сплачені витрати на правову допомогу чи ні.

Судові витрати слід розподілити між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України, зокрема з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) вартість Ѕ частини транспортного засобу в розмірі 169 095 грн., 8 000 грн. витрат на правову допомогу та 1690 грн. 95 коп. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 червня 2022 року.

Суддя: А.В. Плінська