ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №501/5193/13-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/813/1320/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року, постановлене під головуванням судді Петрюченка М.І.,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи в суді першої інстанції

06 листопада 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі-ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2007 року, що виникла станом на 10 вересня 2013 року у розмірі 68 792,50 грн.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 68 792,50 грн. та судові витрати у розмірі 687,92 грн. (т.1 а.с.30-32).

11 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявами про перегляд заочного рішення від 11 грудня 2013 року та про поновлення пропущеного строку (т.1 а.с.3-6, 7).

Згідно довідки Іллічівського міського суду Одеської області від 11 травня 2019 року цивільна справа №2-5193/2013 за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена по закінченню терміну зберігання (т.1 а.с.29).

Ухвалою суду від 07 червня 2019 року ініційовано питання щодо відновлення втраченого судового провадження у справі (т.1 а.с.46-47).

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відновлено втрачене провадження у справі №501/5193/13-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині копій наступних документів:

-рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року;

- кредитного договору № 1 від 16 листопада 2007 року, укладеною між ТОВ «ІІростоФінанс» та ОСОБА_1 ;

-договору застави транспортного засобу;

-договору доручення від 12 листопада 2007 року;

-договору зберігання від 12 листопада 2007 року;

-акту виконаних робіт від 23 листопада 2007 року;

-замовлення-наряду від 12 листопада 2007 року;

-рахунку фактури від 12 листопада 2007 року;

-договору купівлі-продажу автомобіля від 12 листопада 2007 року;

-свідоцтва про реєстрацію автотранспорту;

-акту прийому-передачі автотранспортного засобу від 12 лютого 2016 року;

-квитанції про оплати на 2 аркушах (т.1 а.с.85-87).

Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року в заяві ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 11 грудня 2013 року відмовлено (т.1 а.с.106-107).

Зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 68 792,50 грн. та судові витрати у розмірі 687,92 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ОСОБА_1 належним чином не виконував кредитний договір, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 68 792,50 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (т.1 а.с.30-32).

Короткий зміст апеляційної скарги та позиції позивача

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права,просив скасувати заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи».

Скарга обґрунтована тим, що:

- суд не сповістив його про розгляд справи. Він ( ОСОБА_1 ) не отримував ні копію позовної заяви ні судові повістки про виклик до суду;

- судом порушено принцип змагальності, оскільки позбавив можливості його ( ОСОБА_1 ) висказати свою позицію по справі та надати відповідні докази;

- суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи;

- позивач скрив від суду, що відповідний час умови кредитного договору виконувались належним чином, ним здійснювались щомісячні платежі, але у 2014 -2015 роках, у зв`язку з 3-х кратним підвищенням курсу долару, він не зміг сплачувати заборгованість за кредитом, тому утворилась кредитна заборгованість, але не у тому розмірі, що зазначено у рішенні суду. Крім того, автомобіль, що є предметом застави, був гарантом виконання його кредитних зобов`язань;

- розмір заборгованості по кредитному договору, стягнутий за судовим рішенням, нічим не підтверджений. З оскаржуваного судового рішення не вбачається на підставі яких розрахунків утворилась заборгованість по тілу кредиту, процентам, штрафу, з якого часу начислялись відсотки та штраф. Апелянт не погодився з розміром заборгованості;

- не врахована сума повернутих ним грошей на виконання умов кредитного договору у розмірі 14 038 грн. та що на теперішній час автомобіль, що був предметом застави повернутий позивачу (т.1 а.с.112-113).

Правом відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» не скористалось, але надало суду письмові пояснення, в яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення - без змін. Звернуло увагу на той фат, що предмет застави не повертався позивачу, а був реалізований за 56 697,90 грн. під час електронних торгів в ході виконавчого провадження № 50408573 з примусового виконання оскаржуваного рішення (т.2 а.с.3).

Крім того, позивачем на вимогу суду апеляційної інстанції надано:

-копію позовної заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» ;

- копію довідки від 05 вересня 2012 року щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором №1 від 19 листопада 2007 року;

- копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (т.1 а.с.192-239).

Разом з тим, надані копії позовної заяви та довідки-розрахунку заборгованості не були предметом розгляду у справі, що наразі розглядається, з огляду на:

- коло сторін (зокрема: зазначення двох відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), в той час як у справі, що наразі розглядається, - відповідач тільки ОСОБА_1 ;

- розмір заборгованості та дату, на яку її розраховано (зокрема, у наданих копіях документах - станом на 05 вересня 2012 року у розмірі 62 328,62 грн.), в той час як у справі, що наразі розглядається з тексту заочного рішення суду вбачається, що заборгованість станом на 10 вересня 2013 року у розмірі 68 792,50 грн.;

- позовні вимоги (зокрема, у наданій копії позову ставиться питання про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором №1 у розмірі 62 328,62 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави у спосіб надання ТОВ «Кредитні ініціативи» прав від імені ОСОБА_1 укладати договір купівлі-продажу автомобіля тощо), в той час як у справі, що наразі розглядається, заявлена позовна вимога про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що виникла станом на 10 вересня 2013 року у розмірі 68 792,50 грн. (т.1 а.с.30-32, 195-199).

Сторони належним чином повідомлені про слухання справи в апеляційній інстанції на 14 червня об 11.30 год. Так, ТОВ «Кредитні ініціативи» та представник Стеценко М.В. в інтересах товариства отримали повістки, про що розписались у зворотних повідомленнях (т.2 а.с.20-21). Відповідач ОСОБА_1 судову повістку не отримав, яка повернулась до суду з причин «адресат відсутній за вказаною адресою», що з огляду на вимоги п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням (т.2 а.с.22-24). Крім того, представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 сповіщений про слухання справи, про що розписався у зворотному поштовому повідомленні (т.2 а.с.25). Повноваження представника ОСОБА_3 перевірені судом - ордер серії ОД № 375753 від 12 лютого 2020 року (т.1 а.с.188).

Заяв про розгляд справи у відсутності сторін чи відкладення розгляду справи, що призначена на 14 червня 2022 року, суду не надходило. Так само, сторони,будучі обізнаними про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, не виявили бажання скористатись правом прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку, передбаченому ст.212 ЦПК України.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 07 липня 1989 року по справі "Юніон Аліметаріа Сандерс проти Іспанії", зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Колегією суддів враховано:

- перебування справи в провадженні апеляційного суду з січня 2020 року;

-наявність в матеріалах справи письмових документів, на підтвердження позицій сторін,

-неодноразовість відкладення слухання справи;

-положення ст.129 Конституції України, ст.2 ЦПК України, якими передбачено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, захищаючи права одних осіб, суд не може порушувати права інших осіб;

-відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/1, від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19.

Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 14 червня 2022 року у відсутності сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того,що ОСОБА_1 належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором від 16 листопада 2007 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 68 792,50 грн., яка підлягає стягненню з позичальника на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Колегія суддів погоджується з висновком суду про необхідність стягнення заборгованості, але не може погодиться в частині визначення її розміру.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

12 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством «Запоріжський автомобілебудівний завод» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу автомобіля модель Lanos, марки Daewoo, за рахунок кредитних коштів сумі 49 185 грн. (т.1 а.с.24-26).

16 листопада 2007 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 1, за умовами якого ТОВ «ПростоФінанс» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 49 185 грн. для оплати позичальником транспортного засобу: марки FUKA0001 Daewoo ZAZ Zaporog, модель Lanos, рік випуска 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаного позичальником у ВАТ «Одеса-Авто» на підставі договору купівлі-продажу (т.1 а.с.13-15).

Згідно п.2.1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти в розмірі 12,5% річних від непогашеної суми кредиту. Строк повернення кредиту до 10 листопада 2012 року. У додатку №1 до кредитного договору встановлений графік погашення щомісячних платежів. Крім того, умовами договору передбачена сплата комісії за надання кредиту та за управління кредитом (п.п.2.2, 2.3).

В той же день (16 листопада 2007 року) між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу, за умовам якого останній передав в заставу товариству вищезазначений автомобіль (т.1 а.с.17-19).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 15 листопада 2007 року, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки FUKA0001 Daewoo ZAZ Zaporog, модель Lanos, рік випуску 2007, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.с.77).

18 травня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ПростоФінанс» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набув всі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій (т.1 а.с.200-209).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору, що визнав в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Так, з тексту заочного рішення суду встановлено, що станом на 10 вересня 2013 року заборгованість за кредитним договором становила 68 792,50 грн., з яких:

-тіло - 38 631,55 грн;

-відсотки - 16 448,69 грн.;

-комісія - 2 656,26 грн.;

-штраф - 11 056 грн. (т.1 а.с.30-32).

При цьому, з наданої суду апеляційної інстанції копії довідки від 05 вересня 2012 року встановлено, що за вказаним кредитним договором станом на 05 вересня 2012 року заборгованість за кредитним договором № 1 становила 62 328,62 грн., з яких:

-тіло - 38 631,55 грн.;

-відсотки та комісія - 13 565,67 грн.;

-штраф - 10 131,40 грн. (т.1 а.с.199).

Відповідачем надано суду копії квитанцій про сплату в період з 27 листопада 2007 року по 03 березня 2009 року заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14 098 грн. (т.1 а.с.9-11).

12 лютого 2016 року (після винесення оскаржуваного судового рішення) транспортний засіб, що був предметом застави, затримано за розшуком Малиновського ВДВС від 23 квітня 2014 року та передано на зберігання (т.1 а.с.20).

30 липня 2016 року предмет застави реалізовано в порядку виконавчого провадження на електронний торгах за 56 697,90 грн. (т.2 а.с.5-6).

Відповідач, не погоджуючись з розміром заборгованості, стягнутої заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року, оскаржив вказане рішення до суд апеляційної інстанції.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Між сторонами виникли правовідносини споживчого кредитування.

За положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

За нормою ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

З тексту оскаржуваного судового рішення вбачається, що позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками, комісію та штраф.

Враховуючи знищення цивільної справи по закінченню терміну зберігання, неможливість суду повністю відновити втрачене провадження та наявні в матеріалах відновлено провадження документи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 16 листопада 2007 року у загальному розмірі 58 796,49 грн. з огляду на таке.

За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що відповідно до умов кредитного договору строк виконання основного зобов`язання настав 10 листопада 2012 року.

Відновити розрахунок заборгованості, за яким суд стягнув заборгованість станом на 10 вересня 2013року у розмірі 68 792,50 грн., суду першої інстанції не вдалось. На запит суду апеляційної інстанції представник позивача надав копію довідки, за якою станом на 05 вересня 2012 року заборгованість за кредитом складає 62 328,62 грн., з яких:

-тіло - 38 631,55 грн.;

-відсотки та комісія - 13 565,67 грн.;

-штраф - 10 131,40 грн. (т.1 а.с.199).

Аналізуючи вищезазначену заборгованість та надані відповідачем копії квитанцій про часткову сплату заборгованості, враховуючи дати розрахунку заборгованості, колегія суддів дійшла висновку про наявність заборгованості по тілу кредиту у розмірі 38 631,55 грн. Щодо інших складових заборгованості як то: за відсотками, комісією та штрафом, то слід зазначити таке.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати неустойки є додатковим до основного.

Позивач не заявляв вимог про стягнення грошових коштів за ст.625 ЦК України.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи документів, враховуючи, що станом на 05 вересня 2012 року заборгованість за кредитним договором № 1 за відсотками та комісією складали 13 565,67 грн., штраф - 10 131,40 грн, а станом на 10 вересня 2013 року заборгованість за процентами - 16 448,69 грн. та за комісією - 2 656,26 грн., штраф - 11056грн., слід дійти висновку, що після спливу строку кредитування позивач продовжував здійснювати нарахування відсотків, комісії та штрафу, що не ґрунтується на правовій основі.

Крім того, в частині стягнення комісії за надання та обслуговування кредиту вимоги позивача є незаконними. Так, ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору, кредитодавцям заборонено встановлювати споживачам такий платіж, як комісія за надання та обслуговування кредиту. Таким чином, зазначена винагорода є платою за послуги, що супроводжують кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними та відповідно вимога про стягнення комісії не ґрунтується на правовій основі.

У постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 383/502/15-ц (провадження

№ 61-1536св17) Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що у разі встановлення, що позичальник здійснював платежі на виконання умов договору, які визнані недійсними, він має право на проведення відповідного перерахунку або повернення зайво сплачених коштів.

З графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору, встановлено, що загальна сума комісії за надання та обслуговування кредиту за період з 10 грудня 2007 року по 10 листопада 2012 року становить 4 008,77 грн. (т.1 а.с.16).

Враховуючи вищенаведене та такі обставини, що станом на 05 вересня 2012 року розмір заборгованості за відсотками та комісією складав 13 565,67 грн. (за розрахунком, наданим позивачем - т.1 а.с.199), нікчемність умови кредитного договору щодо стягнення та нарахування комісії, яка у загальному розмірі становить 4 008,77 грн., розмір заборгованості за відсотками станом на 05 вересня 2012 року становить 9 556,90 грн (13 565,67-4 008,77). При цьому, з огляду на сплив строку кредитування 10 листопада 2012 року, то за графіком за два місяця (жовтень та листопад 2012 року) підлягає нарахуванню відсотки у розмірі 34,02 грн (22,70+11,32) т.1 а.с.16.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками станом на 10 вересня 2013 року (період, за який позивач просив стягнути заборгованість) у розмірі 9 590,92грн. (9 556,90+34,02).

Відносно штрафу за умова п.7.2. кредитного договору встановлено нарахування штрафу в розмірі 20% від повної суми щомісячного платежу, зобов`язання по сплаті якого порушено позичальником.

Отже, враховуючи наявність заборгованості за кредитним договором по штрафу станом на 05 вересня 2012 року у розмірі 10 131,40 грн. (за розрахунком, наданим позивачем - т.1 а.с.199), дату спливу строку кредитування 10 листопада 2012 року, розмір двох платежів за жовтень та листопад 2012 року по графіку - 1 106,56 грн, умови п.7.2 кредитного договору, до сплати підлягає штраф у розмірі 10 574,02 грн., виходячи з такого розрахунку: 10 131,40 + 442,62, де: 10 131,40 грн. - штраф станом на 05 вересня 2012 року; 442,62 грн - це 20 % від двох платежів по графіку за жовтень, листопад 2021 року у сумі 2 213,12 грн. (1 106,56+1 106,56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з розміром заборгованості, визнав неналежне виконання умов кредитного договору, але не надав суду контррозрахунку на спростування позиції позивача. Однак, колегія суддів, враховуючи положення ч.4 ст.367 ЦПК України та сталу судову практику, яка виходить з того, що споживач є вразливою стороною договірних відносин і потребує посиленого захисту своїх прав, дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 10 вересня 2013 року у розмірі 58 796,49 грн., з яких:

-тіло кредиту - 38 631,55 грн.;

-відсотки - 9 590,92 грн.;

-штраф - 10 574,02 грн.

Надані суду копії квитанцій про часткову сплату заборгованості в період з 27 листопада 2007 року по 04 березня 2009 року на загальну суму 14 098 грн, не спростовують висновку суду про наявність заборгованості станом на 10 вересня 2013 року. Сплачені ОСОБА_1 кошти зараховані на погашення заборгованості у порядку встановленому у кредитному договорі (на погашення тіла кредиту, процентів, комісії тощо), про що серед іншого свідчить зменшення розміру заборгованості по тілу кредиту, а саме: з 49 185 грн. до 38 631,55 грн. Після 04 березня 2009 року за кредитним договором ОСОБА_1 перестав сплачувати будь-які платежі. Колегією суддів звернута увага на те, що з 2009 року позичальник ОСОБА_1 , будучі обізнаним про наявність договірних зобов`язань, не проявляв інтересу, ставився байдуже до виконання умов кредитного договору від 16 листопада 2007 року.

Відповідач не спростував належними і допустимими доказами відсутність у нього заборгованості перед позивачем станом на 10 вересня 2013 року (як заявлено у позові).

Посилання апелянта на передачу предмета застави (транспортного засобу) в рахунок погашення заборгованості не приймаються до уваги під час вирішення даної справи, з огляду на те, що автомобіль реалізовано на електронних торгах 30 липня 2016 року, тобто після винесення оскаржуваного судового рішення від 11 грудня 2013 року та в порядку його виконання.

Доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення його про слухання справи та не направлення копії позовної заяви не підтверджені належними доказами і не можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції з огляду на знищення справи за терміном зберігання.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Апелянт не довів суду обґрунтованість своїх заперечень проти задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи».

Висновки за результатами розгляду апеляційного суду

Доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржене судове рішення підлягає зміні.

Щодо судових витрат

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати (зокрема судовий збір) у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають перерозподілу.

З огляду на:

- обсяг заявлених позовних вимог у розмірі 68 792,50 грн., що складає 100% заявлених вимог,

- розмір задоволених вимог - 59 796,49 грн., що становить 87% від заявлених вимог (59 796,49 х100 : 68 792,50= 87),

то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 598,49 грн., що становить 87 % від 687,92 грн., сплачених позивачем у суді першої інстанції, виходячи з такого розрахунку: 687,92 х 87 : 100 = 598,49 грн.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 грудня 2013 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення в редакції цієї постанови.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (м.Київ, вул.Вікентія Хвойки,21, ) заборгованість за кредитним договором №1 від 16 листопада 2007 року в розмірі 58 796,49 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто шість гривень сорок дев`ять копійок), з яких:

- заборгованість за кредитом - 38 631,55 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот тридцять одна гривня п`ятдесят п`ять копійок);

- заборгованість за відсотками - 9 590,92 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто гривень дев`яносто дві копійки);

- штраф - 10 574,02 грн. (десять тисяч п`ятсот сімдесят чотири гривні дві копійки).

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 2 656,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (м.Київ, вул.Вікентія Хвойки,21, ) судовий збір в розмірі 598,49 грн. (п`ятсот дев`яносто вісім гривень сорок дев`ять копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді :