Справа № 212/2275/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 180 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 18.09.1990 по 02.02.1994 перебував у трудових відносинах із відповідачем, і працював на шахті Орджонікідзе підземним прохідником. Зазначив, що рішенням МСЕК від 27.01.2012 йому було встановлено 5% втрати професійної працездатності по туговухості. Вказав, що хвороба має прогресуючі наслідки, дуже пригнічує його морально. Зазначив, що саме у зв`язку із отриманим профзахворюванням - туговухістю порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, спілкуючись із співрозмовником йому приходиться прислухатися, або уважно дивитися на губи співрозмовника, і це дуже його пригнічує морально, адже деяким людям неприємно коли на них уважно дивляться, тому він відчуває дискомфорт знаходячись у великому гурті, особливо де шумно. Також зазначив, що у зв`язку із наявністю професійного захворювання він втратив слух, і ця хвороба прогресує, що завдає йому душевного болю та моральних страждань.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 травня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 03 червня 2022 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відкладено на 17 червня 2022 року.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов, подав до суду письмові пояснення на позов в яких зазначив, що відповідач не є належним відповідачем у справі, при цьому вказав, що на шахті Орджонікідзе позивач працював з 03.03.1992 по 02.02.1994, що свідчить про те, що порівняно із загальним професійним маршрутом позивача у важких та шкідливих умовах праці на різних підприємствах галузі на протязі 16 років час роботи на ш. ім. Орджонікідзе не такий тривалий, склав лише 2 роки і не міг призвести до виникнення професійного захворювання. Також вказав, що після звільнення з шахти ім. Орджонікідзе позивач був працевлаштований на інші підприємства, і професійний маршрут позивача свідчить, що причиною виникнення професійного захворювання є робота не тільки на підприємстві відповідача, а й на інших підприємствах в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, тож заподіювачем шкоди здоров`ю позивача є інші підприємства. Також вказав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є безпідставно завищеним.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 березня 1992 по 02 лютого 1994 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював підземним прохідником з правом ведення вибухових робіт, з повним робочим днем в підземних умовах, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.5-7).

Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 26 листопада 2010 року встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху), вібраційна хвороба другого ступеня, із зазначенням їх причин робота протягом 15 років 11 місяців в умовах шуму, що перевищував ГДР (а.с.8-9).

Також, відповідно до пункту 16 вказаного Акту зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин, зокрема, працюючи також у підземних умовах з 03.03.1992 по 02.02.1994 прохідником на ш. ім. Орджонікідзе ВО «Кривбасруда» ОСОБА_1 виконував роботи, що теж характеризувалися впливом шуму, що перевищував ГДР.

Позивач 04 січня 2011 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких первинно: 5% по туговухості, 60% повторно по вібраційній хворобі, встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, з 27 грудня 2010 року до 01 лютого 2012 року, що підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10ААА №007619 від 04.01.2011( а.с.11).

27 січня 2012 року позивач пройшов огляд МСЕК, де йому повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 5% по туговухості, 60% по вібраційній хворобі, встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково, що підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10ААА №072518 від 27.01.2012 (а.с.12).

Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками з історії хвороби та медичної картки стаціонарного хворого (а.с.13,14).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у саме зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 5% позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того у зв`язку із професійним захворюванням позивач втратив слух.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує, період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 2 роки, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 5% втрати професійної працездатності саме в зв`язку з професійним захворюванням нейросенсорною приглухуватістю, та в подальшому 5% в зв`язку з професійним захворюванням нейросенсорною приглухуватістю, безстроково, також позивач є собою з інвалідністю третьої групи, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 20 000 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовій збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», , юридична адреса: 50066, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг.

Повне судове рішення складено та підписано 21 червня 2022 року.

Суддя: О. В. Колочко