СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/172/22
ун. № 759/5750/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Шум Л.М.,

за участю секретаря Дмитришиної В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначила, що 02.06.2022 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП № НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 248 грн. 10 коп. на користь держави.

Посилалася на те, що при поданні до суду заяви про видачу судового наказу, ОСОБА_2 , припустився зловживанню процесуальними правами, не надавши до суду доказів, які не досліджені і не могли бути дослідженими через їх умисне приховування. Зазначила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.02.2019 року розірвано. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З урахуванням небажання добровільно виконувати зобов`язань ОСОБА_2 щодо сплати аліментів на утримання дитини, у березні 2019 року позиачка звернулась до Святошинського районного суду м.Києва про видачу відповідного судового наказу.

Так, судовим наказом Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19) від 22.03.2019 за її заявою з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 13.03.2019, до досягнення дитини повноліття.

Постановою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 58883181.

Постановою державного виконавця від 19.04.2019 в зазначеному виконавчому провадженні стягнення звернено на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

Судове рішення виконується в порядку примусового виконання і на даний час.

Таким чином, стягнення аліментів з одного з батьків на утримання дитини 22.03.2019 вже вирішено Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19).

Проте, помилкова видача виконавчого листа Святошинським районним судом м. Києва , створила правовий дисонанс у правовідносинах, що виникли між сторонами.

У даному випадку видача помилкового виконавчого листа призвела до існування двох суперечливих один одному виконавчих листів у різних цивільних справах, однак на утримання однієї і тієї ж дитини ОСОБА_3 .

За умови існування первинно виданого виконавчого документа - судового наказу Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19) від 22.03.2019 яким з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , який набрав законної сили та вже впродовж трьох років виконується в примусовому порядку та помилково виданого у подальшому 02.06.2022 Святошинським районним судом м. Києва судового наказу у справі № 759/5750/22, провадження № 2- н/759/114/22, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 - одночасно стягуватимуться аліменти з батька і перераховуватися на користь матері, а у подальшому стягуватися з матері для перерахування на користь батька, що призведене до фактично регресного повернення батьку стягнутих з останнього аліментів на утримання дитини.

Викладені обставини є ґрунтовним доводом помилковості видачі Святошинським районним судом м. Києва виконавчого документа - судового наказу 02.06.2022 у справі № 759/5750/22, провадження № 2-н/759/114/22 та підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

В зв`язку з чим, просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання 20.06.2022 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом встановлено, що 02.06.2022 року Святошинським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт № НОМЕР_3 , РНОКПП № НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 248 грн. 10 коп. на користь держави.

До заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини додано довідку , згідно з якою дитина проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Будь-яких інших доказів, які б підтверджували місце проживання дитини разом із заявником, надано суду не було.

До заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, додано судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19) від 22.03.2019 за заявою позивачки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 13.03.2019, до досягнення дитини повноліття.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 58883181.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 19.04.2019 в зазначеному виконавчому провадженні стягнення звернено на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 .

Судове рішення виконується в порядку примусового виконання і на даний час.

Таким чином, стягнення аліментів з одного з батьків на утримання дитини 22.03.2019 вже вирішено Святошинським районним судом м. Києва у справі № 759/5005/19 (пр. № 2-н/759/111/19).

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність факту постійного проживання дитини разом з ОСОБА_2 . Вбачається, що дитина проживає разом з матір"ю ОСОБА_1 , а між сторонами має місце спір щодо місця проживання та утримання дитини.

При цьому, судом з`ясовано, що питання про визначення місця проживання дитини сторін ні уповноваженим органом опіки та піклування, ні судом, станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу, не вирішувалось, проте, з огляду на встановлені судом обставини, вбачається спір про право.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 02.06.2022 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини.

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати судовий наказ від 02.06.2022, виданий Святошинським районним судом м. Києва у справі N 759/5750/22 за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Л.М. Шум