Дата документу 07.04.2022
Справа № 334/5789/21
Провадження № 2/334/481/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електроенергію, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електроенергію.

Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного договору про користування електричної енергії від 21.01.2013 року та відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_1 , відповідач споживає електричну енергію та здійснює оплату спожитої електричної енергії на підставі виставлених поточних рахунків.

Однак, відповідач, в порушення умов ПКЕЕН та ПРРЕЕ, не виконує свої обов`язки належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 2418,72 грн. з причин несплати виставлених рахунків за період з 18.03.2016 року по 01.01.2019 року, яку представник позивача просить стягнути з відповідача за рішенням суду, а також витрати по оплаті судового збору.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертались.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнає у повному обсязі у зв`язку з тим, що не мешкає та не є власником майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року, оскільки вказане житлове приміщення за договором купівлі-продажу належить іншому власнику, про що було повідомлено представника позивача у вигляді надання заяви до зазначеної установи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електроенергетику», постачання електричної енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Енергопостачальники - учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам або з метою її експорту. Споживачі енергії - суб`єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Згідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відносини між Енергопостачальником та споживачем електричної енергії регулюються договором купівлі-продажу, оскільки електрична енергія є товаром.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, із наступними змінами та доповненнями та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, які затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312. Згідно з абзацом 2 пункту 1ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У той же час, саме власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до наданої копії договору купівлі-продажу від 25.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. за реєстровим № 1556, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 передали у власність належні їм 49/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями щодо місця проживання особи, які містяться у паспорті громадянина України, серії НОМЕР_2 , виданого Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області 21.12.2001 року, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 23.09.2004 року по 03.10.2014 року.

Відповідно до детального стану розрахунків за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , з 18.03.2016 року по 01.01.2019 року, встановлена заборгованість за надані послуги у розмірі 2418,72 грн.

Тобто, фактично у період з 18.03.2016 року по 01.01.2019 року, за який позивачем було розраховано заборгованість, ОСОБА_1 не була власником вказаного будинку і, відповідно, споживачем електричної енергії, і тому вона не мала обов`язку оплачувати позивачеві вартість спожитої електроенергії.

За загальним правилом, відповідачем є особа, яка порушила права та законні інтереси позивача.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позивач на власний розсуд визначає особу, яка стає відповідачем, про що зазначається в позовній заяві.

Згідно зі ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, якщо позивачем буде допущено помилку у визначені відповідача, до якого пред`явлено позов, суд не в змозі вплинути на його позицію щодо притягнення до участі у справі належного відповідача.

Відповідно до вимог чинного процесуального законодавства пред`явлення позову не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, не є підставою для відмови судом у відкриті провадження у справі або залишення заяви без руху.

Повноважень для заміни неналежного відповідача з власної ініціативи у суду також немає.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається, що чинним законодавством саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, оскільки позивачем не доведено порушення його прав саме ОСОБА_1 , а нормами ЦПК не передбачено можливості заміни відповідача за ініціативою суду, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений права на звернення до суду з цими ж позовними вимогами із зазначенням належного відповідача, який відповідно до вимог чинного законодавства повинен брати участь у розгляді справи.

Оскільки суд прийшов до висновку про те, що позов подано до неналежного відповідача, питання щодо обґрунтованості та доведеності позовних вимог судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 272, 273-279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електроенергію.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Гнатюк