РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року

м. Рівне

Справа № 565/967/17

Провадження № 22-ц/4815/451/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

учасники справи:

позивач акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року (постановлену у складі судді Бренчук Г.В.) у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року позовну заяву АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення 27 867 грн. 32 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 26 квітня 2011 року залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що позивач повторно не з`явилися в судове засідання, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Не погоджуючись із ухвалою місцевого суду, АТ КБ "Приватбанк" оскаржило її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду через повторну неявку представника банку у судове засідання. Наголошує, що місцевий суд необґрунтовано не взяв до уваги наявне у справі клопотання уповноваженого представника банку про розгляд справи за його відсутності. При цьому, суд не вказав у зв`язку з чим неможливо розглянути справу за відсутності представника банку та жодним чином не вмотивував, яким чином його неявка перешкоджає розгляду справи. Вважає, що у суду була можливість вирішити справу на підставі наявних у справі доказів та чітко висловлених правових позицій сторін, підтверджених відповідними поясненнями та доказами, однак суд фактично ухилився від вирішення справи по суті. Крім того, переконаний, що у матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення банку про розгляд справи, а отже відсутня повторність неявки належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи представника позивача, а тому залишення судом позову без розгляду є неправомірним.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що дана справа перебуває у провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області з червня 2017 року (ухвала про відкриття провадження від 13 червня 2017 року, суддя Горегляд О.І.).

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1820/0/15-21 від 12 серпня 2021 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді Кузнецовського міського суду Рівненської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 565/967/17 передано для розгляду судді Бренчук Г.В.

Судові засідання призначалися, зокрема на 20 жовтня 2021 року та 09 листопада 2021 року, в які сторона позивача не з`явилася.

Пункт 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачає, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 та ч. 5 ст. 223 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином про час і місце судового розгляду, який не повідомив суд про причини неявки і не заявляв клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оцінюючи висновок місцевого суду щодо залишення позовної заяви без розгляду з мотивів повторної неявки сторони позивача у судове засідання, апеляційний суд бере до уваги ту обставину, що представником АТ КБ "Приватбанк" Сафіром Ф.О., було подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку. Подальший сплив строку дії довіреності ОСОБА_3 жодним чином не впливає на правову чинність вчинених ним процесуальних дій, у т.ч. поданих клопотань у ході розгляду справи.

Не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з неявкою представника позивача в судове засідання і та обставина, що місцевий суд визнав явку останнього обов`язковою.

У даній ухвалі не аргументовано у чому саме полягає обов"язкова участь сторони у судовому процесі.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і в такому випадку положення ЦПК України не передбачають залишення позову без розгляду.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Залишення позовної заяви без розгляду у даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі ст. 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1,2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року №9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського Суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті справи.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, вказані обставини свідчать про необхідність надати стороні позивача можливість захистити свої права у суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року скасувати.

Справу направити до Кузнецовського міського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.