ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6959/21 Номер провадження 22-ц/814/1298/22Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А., при секретарі судового засідання: Бродській В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовомдо відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 03.03.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 03.03.2012 року ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.11.2021 року має заборгованість у розмірі 46990,97 грн, яка складається з наступного: 38551,77 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8439,20 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої обов`язки в повному обсязі у терміни і на умовах, передбачених кредитним договором. Як вбачається з розрахунку позовних вимог, свого обов`язку відповідач належним чином не виконує, порушує графік повернення кредиту та сплати процентів і допустив значну заборгованість. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 03.03.2012 року в розмірі 46990,97 грнта судові витрати у розмірі 2270 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2022 року в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодився АТ КБ «Приватбанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої є незаконним, необґрунтованим, та таким що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що судом неповно з`ясованообставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання кредитних послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Вказує, що відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору. Відсутність підпису позичальника в Умовах та Правилах і Тарифах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, також не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості, оскільки відповідач прийняв пропозицію банку на запропонованих умовах та поставив свій підпис в заяві позичальника, чим засвідчив, що він ознайомлений з вказаними документами та погодився з умовами кредитування.

Вказує, що висновок суду про те, що відповідачем ОСОБА_1 погашено заборгованість на загальну суму 206331,23 грн, що перевищує розмір фактично використаних ним коштів в межах доведеного банком розміру кредитного ліміту, наданого позичальнику є необґрунтованим, оскільки кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тому сума заборгованості за кредитом постійно змінюється в залежності від використання Відповідачем кредитних коштів та внесення ним платежів на погашення заборгованості.

Посилається на те, що із виписки чітко вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, розплачувався за товар в магазині, встановив нерегулярні платежі за послуги, потім частково погашав заборгованість за договором і користувався кредитними коштами. Тому, висновки суду про те, що внесені Відповідачем кошти на погашення заборгованості повинні були спрямовуватися на погашення безпосередньо заборгованості за фактично отриманими кредитними коштами суперечать вимогам ст. 534,1048 ЦК України та умовами Договору.

Зазначає, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач не повернув його, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 03.03.2012 між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н (а.с. 13, 14, 15-38), за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Укладений між сторонами договір складається із анкети-заяви (а.с.14), витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.15), Умов та правил надання банківських послуг (а.с.16-40). За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

За укладеним 03.03.2012 кредитним договором б/н між позивачем та відповідачем, ОСОБА_1 було надано наступні кредитні карти: № НОМЕР_1 , дата відкриття 10.06.2014 з терміном дії до 01/18; № НОМЕР_2 , дата відкриття 09.08.2016 з терміном дії до 05/19; № НОМЕР_3 , дата відкриття 14.05.2019 з терміном дії до 02/23 (а.с.13).

Надано довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , згідно з якою на картковий рахунок № НОМЕР_1 06.08.2017 встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000 грн, 10.12.2017 збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн, 11.02.2018 збільшено кредитний ліміт до 10 000 грн, 15.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 15 000 грн, 21.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 17 000 грн, 26.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 19 000 грн, 02.04.2018 збільшено кредитний ліміт до 21 000 грн, 04.06.2018 збільшено кредитний ліміт до 25 000 грн, 07.08.2018 збільшено кредитний ліміт до 28 000 грн, 05.09.2018 збільшено кредитний ліміт до 35 000 грн, 12.10.2018 збільшено кредитний ліміт до 40 000 грн, 22.10.2018 збільшено кредитний ліміт до 46 000 грн, 26.11.2018 збільшено кредитний ліміт до 47 000 грн, 31.12.2018 збільшено кредитний ліміт до 48 000 грн, 28.08.2019 зменшено кредитний ліміт до 46 930 грн, та 26.12.2019 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн (а.с. 12).

Крім цього, з наданих банком розрахунків вбачається, що відповідачем було погашено заборгованість за тілом кредиту в сумі 198934 грн, за простроченим тілом кредиту - 3958, 17 грн, за нарахованими відсотками- 2657,76 грн, за простроченими відсотками - 782,06 грн (а.с.06-11 ).

За наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості станом на 30.11.2021 року відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором становить 46990,97 грн, з яких: 38551,77 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8439,20 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом не надано доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом, пені та штрафів за порушення умов кредитного договору, то внесені ОСОБА_1 кошти йшли на погашення заборгованості по тілу кредиту.

Разом з цим суд зазначив, що згідно наданого банку розрахунку заборгованості за договором б/н від 03.03.2012 по кредитному рахунку ОСОБА_1 , погашено заборгованості на загальну суму 206331,23 грн, що перевищує розмір фактично використаних ним коштів в межах доведеного банком розміру кредитного ліміту, наданого позичальнику. Тому суд зробив висновок, про недоведеність позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Проте, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

По справі встановлено, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 03.03.2012, що відповідає письмовій формі правочину, сторони уклали кредитний договір, за умовами якого відповідач одержав платіжні картки із встановленим кредитним лімітом, якими він користувався, здійснюючи розрахунки у торгівельній мережі, знімаючи готівку, та частково повернув кредитні кошти шляхом здійснення безготівкових переказів зі своєї картки та внесенням готівки в терміналі самообслуговування, що свідчить про виконання сторонами умов кредитного договору.

Зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо форми правочину, Умови і Правила надання банківських послуг у Приватбанку є частиною укладеного між сторонами договору, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є необґрунтованими.

Кредит відповідачеві було надано у виді відновлювальної кредитної лінії, що надає можливість клієнту упродовж дії договору неодноразово отримувати та погашати суму кредиту в межах установленого ліміту, тому сплата відповідачем коштів у погашення кредиту з подальшим користуванням кредитним лімітом не свідчить про повне виконання ним своїх зобов`язань, як помилково вважав суд першої інстанції, здійснивши власний арифметичний розрахунок, який не ґрунтується на обставинах справи, умовах укладеного між сторонами договору та не узгоджується з нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За правилами статей 13, 89, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідачем не спростовано надані банком докази видачі та користування ним кредитними коштами, що є його, а не суду, процесуальним обов`язком (Постанова Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі №284/157/20).

Отже, факт неповернення Банку кредитних коштів у розмірі використаного кредитного ліміту на суму 38551,77 грн та відсотків за користування кредитом на суму 8439,20 грн, підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 03.03.2012, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 30.11.2021, а також довідкою про рух коштів на рахунку боржника, тому фактично одержані та не повернуті Банку грошові кошти підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2022 року, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

Так, при подачі позову Банком було сплачено 2270 грн судового збору, а при подачі апеляційної скарги - 3405 грн.

Оскільки даною постановою позов задоволено повністю, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 5675 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 31 березня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» () заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03.03.2012 року у розмірі 46990 (сорок шість тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 97 коп., яка станом на 20.11.2021 року складається з: 38551,77 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8439,20 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» () понесені судові витрати у загальному розмірі 5675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 14 червня 2022 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.Ю. Кузнєцова _______________ С.А. Гальонкін