РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022

м.Харків

Справа № 639/8175/20

провадження 2/639/290/22

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Ярослав Вікторович про визнання договору міни удаваним, про переведення прав та обов`язків покупця,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду у грудні 2020 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа-приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В. про визнання удаваним договору міни, переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця за договором міни, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , посвідченого 13.11.2020.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є інвалідом 2 групи по зору, мешкає в кв. АДРЕСА_1 , 1/6 частина якої належить їй на праві спільної часткової власності, іншого житла не має, перебуває на черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Відповідачам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 належало 5/6 частин зазначеної квартири. Приймаючи до уваги, що відповідачі намагалися продати належну їм частину квартири, а позивач мала намір придбати її, вона запропонувала повідомити про ціну та інші умови купівлі-продажу. У листопаді 2020 ОСОБА_2 проінформував її, що він є власником 5/6 частини квартири на підставі договору міни, обмінявши належний йому мобільний телефон на житлову площу.

Позивач вважає, що укладений договір міни не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а укладений з метою приховування іншого правочину, а отже є удаваним правочином, що вчинено для приховання договору купівлі-продажу, а права покупця за договором мають перейти до позивача, як особи, яка має переважне право на купівлю частки майна,що перебуває у спільній частковій власності. Крім того, вказує, що ОСОБА_2 передав відповідачам не мобільний телефон, а грошові кошти у розмірі, визначеному сторонами, як вартість майна, оскільки такі обставини, як явна не співмірність вартості об`єкту обміну і значна сума грошової доплати за об`єкт обміну є доказом того, що сторони удавали, що нібито укладають договір міни. ОСОБА_1 посилається на те, що також могла запропонувати для обміну частки квартири мобільний телефон, оскільки він не є рідкою річчю та перебуває у вільному продажу. Відсутність у відповідачів будь-яких підстав міняти частку квартири на мобільний телефон свідчать, на думку позивача, про те, що сторони вдалися до укладення договору міни, а не договору купівлі-продажу з метою ухилення від приписів цивільного законодавства про переважне право купівлі частки у справі спільної часткової власності іншими співвласниками (а.с. 1-6,85-87).

В судове засідання відповідачі не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись завчасно, належним чином, відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву не скористалась.

Відповідач ОСОБА_6 , заперечуючи проти задоволення позову, надали відзив на позовну заяву, зазначивши, що їй належало 2/6 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, сестрі ОСОБА_3 -2/6 частини квартири також за договором дарування, а 1/6-згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.05.2016. Власником іншої 1/6 части є позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 07.06.2016. після смерті чоловіка ОСОБА_7 -батька відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_6 вказує, що квартира первісно належала батькові, який за заповітом залишив її свому брату та наказав передати її донькам, що і було зроблено та укладено договір дарування. Позивач з самого початку чинила перешкоди у користуванні квартирою, оскільки маючи 1/6 частину жилої площі користувалася всією квартирою та без згоди відповідачів передала другу кімнату в оренду. З огляду на такі взаємовідносини, сестри домовились розпорядитись своїми частками у благодійних або інших благородних цілях та розглядали варіанти подарувати їх знайомій сім`ї. Коли зустріли ОСОБА_8 , який є сиротою та у нього відсутні були кошти на придбання житла, запропонували обміняти належний йому телефон на належні частини квартири. Особливість телефону визначалось саме тим, що він належав йому, і в тому було цінністю для сестер. Щодо коштів, які відповідач доплатив, то ОСОБА_6 стверджує, що це була ініціатива ОСОБА_8 . Сума доплати не може бути порівняна із ціною часток в квартирі, які могли отримати при укладенні договору купівлі-продажу, про що свідчить оцінка квартири, а також вартість, визначена позивачем-294453,33 грн., у той час як доплата за договором міни становила 126900 грн. Саме така вартість була відповідачами визначена між собою, як сторонами, виходячи із виключних обставин, пов`язаних безпосередньо із особистістю ОСОБА_9 та належною йому річчю-телефоном. Вважає, шо позивачем не доведено в чому полягає удаваність вчиненого у вигляді укладення договору міни . Таким договором,як пояснює відповідач, було реалізовано законне право у виборі контрагента та умов договору, воля була направлені саме на обмін та на досягнення правових наслідків, передбачених цим договором. Головним було отримання саме того телефону, який належав ОСОБА_2 та на інших умовах такий договір міни не був би укладено. Відповідач вважає, що позивач зловживає своїми правами, звертається до суду з різними позовами, має постійну роботу, працює повний робочий день, на праві власності їй належить житловий будинок, а тому посилання на той факт, що 1/6 частина у спірній квартирі є її єдиним житлом, не відповідає дійсності ( а.с. 44-49).

Відповідачем ОСОБА_2 направлено відзив на позов, в якому він зазначає, що за умовами договору він обміняв свій телефон РедМі нот8 на належну відповідачам частину квартири. ОСОБА_6 , ОСОБА_3 повідомляли, що не планують проживати у спірній квартирі та мають намір розпорядитися частиною, що належить їм, оформивши саме договір міни. Бажаючи компенсувати витрати відповідачів по оформленню своєї частки квартири, ОСОБА_2 , незважаючи на заперечення сестер, передав 4500 доларів. Проте, стверджує, що істотною умовою договору міни було саме отримання його телефону, а не телефону певного виробника чи властивостей. За результатами договору ОСОБА_2 отримав 5/6 частин квартири, інші відповідачі-належний йому телефон та доплату, на якій він наполягав ( а.с. 53-55).

Ухвалою суду від 17.12.2020, за клопотанням ОСОБА_1 , в порядку забезпечення позову, накладено арешт на 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , витребувана у приватного нотаріуса ХМНО Жовнір Я.В. копія договору міни 5/6 частин квартири по АДРЕСА_2 , посвідчена 13.11.2020 ( а.с. 29,30).

Суд, вислухавши вступне слово і пояснення позивача та його представника, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступного.

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 36,5 кв.м., загальною 72,6 кв.м., належала ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою О.Д. 15.06.1999. Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/6 частину квартири, як дружині спадкодавця ОСОБА_1 - позивачу 07.06.2016 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші 4/6 частки зазначеної квартири належали ОСОБА_10 ( брату спадкодавця) згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 1/6 частка- ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_7 , виданих 18.05.2016 державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори. В подальшому, за договором дарування від 29.07.2016, ОСОБА_10 подарував ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 2/6 частини квартири. Отже, у власності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувало 5/6 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15,23-24).

Через перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_4 і ОСОБА_3 звертались до суду з вимогою про вселення їх в квартиру, посилаючись на те, що ОСОБА_1 користується усією квартирою повністю та не надає можливості іншим власникам навіть увійти до належного їм житла. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 28.12.2017 зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою та вселити їх в приміщення квартири. Ухвалою суду від 16.10.2019 позовні вимоги щодо виділення частки квартири в натурі залишені без розгляду ( а.с. 20-22).

Відповідно до договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В. 13.11.2020, ОСОБА_6 і ОСОБА_3 поміняли належні ним на праві спільної часткової власності 5/6 часток квартири на належний на праві власності ОСОБА_2 телефон Redmi Note 8 ProForest Green 60B RAM 128GB ROM. Вартість відчужуваної частини квартири становить 133 196 грн., телефону -згідно звіту про оцінку майна,6296 грн. ОСОБА_2 , з урахуванням вартості майна, що є предметом договору, здійснив доплату іншої сторони 126900 грн., що еквівалентно 4500 доларам США ( а.с. 68,97).

Пунктом 10 договору міни визначено, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов цього договору, ними не приховуються факти, які б могли мати істотне значення та були свідомо приховані ними.Сторони також засвідчили, що цей договір не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, не укладено під впливом помилки, насильства чи збігу тяжких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що в однієї кімнаті кв. АДРЕСА_1 проживає та зареєстрована ОСОБА_1 , в іншій- відповідач ОСОБА_2 .

Як стверджувала позивач, між нею та доньками чоловіка після його смерти склались негативні відносини, відповідачі мали намір продати частину квартири іншим особам, про що викладали повідомлення у мережі інтернет і за їх відсутністю приходили на огляд квартири жінки, яким ОСОБА_1 повідомила, що житло не продається, вона має право переважної покупки, тому придбає 5/6 часток квартири. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Між тим, пояснення свідків лише довели первісний намір відповідачів продати квартиру, з приводу чого було розміщено повідомлення ( а.с. 149).

Відповідач ОСОБА_4 у відзиві стверджувала, що їй і сестрі чинились перешкоди у користуванні квартирою з боку позивача, тому відповідачі розглядали варіанти розпорядження частинами квартири, у тому числі подарувати незнайомим особам, поки не познайомились з ОСОБА_2 та остаточно не вирішили здійснити обмін належного йому телефону на частину квартири, оскільки він потребував житла.

Доводи позивача про те, що ОСОБА_2 має у власності частину квартири та є сторонньою особою для відповідачів, а тому договір міни приховує фактично договір купівлі-продажу, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проводилась доплата до вартості частини квартири, грунтуються на припущеннях. Наявність у власності ОСОБА_2 Ѕ частини іншої квартири, здійснення ним за власної ініціативи при укладенні договору доплати відповідачам у можливому йому розмірі між вартістю телефону та визначеною сторонами-відповідачами вартості відчужуваного майна-житлової площі , а також невідповідність первісного бажання продати квартиру на подальше здійснення іншого правочину і переміну свого наміру , не свідчить про удаваність договору міни. Проведення доплати грошима не суперечить вимогам закону при укладанні договору міни. За договором міни у його сторін виникає взаємний двосторонній обов`язок, та відповідне йому право вимоги, передати саме майно, при цьому компенсація різниці вартості майна не є обов`язковою умовою такого договору і залежить виключно від волевиявлення сторін угоди.

Аргументи про переведення на неї прав та обов`язків покупця 5/6 частини квартири за ціну, зазначену у договорі міни- 133 196 грн. ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що в оголошенніпро продаж 5/6 квартири відповідачами, орієнтована вартість предмету продажу складала 10 000 доларів США ( а.с. 149). За таку ціну, як пояснювала позивач, ОСОБА_2 на теперешній час продає належну йому частину квартири, але така сума не відповідає вартості майна при укладенні договору міни. Такі твердження суд вважає помилковими, оскільки у договорі міни визначена вартість майна , узгоджена саме між відповідачами , виходячи з наявності у ОСОБА_2 суми, яку він запропонував відповідачам за вдячність і для компенсації їх витрат.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 5 цієї статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Предметом спору є визнання укладеного між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_2 -з другої сторони договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В. 13.11.2020 удаваним, який приховує за собою укладений між тими ж сторонами договір купівлі-продажу , застосувавши до нього правила щодо договору купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Тобто, удаваний правочин вчинюється для прикриття іншого правочину, внаслідок чого в наявності два правочини - прихований і удаваний - такий, що прикриває перший правочин.

Удаваний правочин сторонами не виконується. Відповідні права і обов`язки сторонами не реалізуються. Сторони правочину виконують тільки ті обов`язки та реалізують ті права, що випливають із прихованого правочину. З учиненням удаваного правочину сторони навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Удавані правочини - це правочини з дефектами волі такого правочину та мети.

Оскільки згідно із ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головною вимогою для правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести спрямованість волі обох сторін договору (наявність у обох сторін договору умислу) на: породження правовідносин саме за договором купівлі-продажу; приховання правовідносин купівлі- продажу договором міни.

Відповідно до ст.715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни.

За нормами ст.716 ЦК України, до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За приписами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що оспорюваний нею правочин міни є удаваними , не доведено підстав і обставин, з якими закон пов`язує удаваність угоди, свідомих дій обох сторін договору для приховання істинної волі, настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

З огляду на викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, необгрунтовані, тому не підлягають задоволенню.

За правила ч.ч. 1,9,10,12 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Приймаючи до уваги, що у позові ОСОБА_1 суд відмовляє повністю, скасовуютьсязаходи забезпечення позову у вигляді накладення ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.12.2020 арешту на нерухоме майно: 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Ярослав Вікторович про визнання договору міни удаваним, про переведення прав та обов`язків покупця- відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 17.12.2020 арешту на нерухоме майно: 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 , які належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; номер запису про право власності: 39170644).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 );

Відповідачі: ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 );

ОСОБА_4 ( ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 );

Третя особа- Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Ярослав Вікторович ( АДРЕСА_5 ).

СУДДЯ -