Справа №463/1576/22
Провадження №2/463/972/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судового засідання: Онишкевича О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 26700 гривень, а також відшкодування понесених ним судових витрат.

Позов мотивує тим, що відповідач 16 серпня 2021 року перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 в точно невстановлений слідством час, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон марки Xiaomi Redmi IMEI: НОМЕР_1 , який належав позивачу. Крім того, відповідач 16 серпня 2021 року перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу за допомогою програми «Приват24», яка була встановлена у належному позивачу телефоні марки Xiaomi Redmi IMEI: НОМЕР_1 , таємно викрала належні позивачу грошові кошти в сумі 23100 гривень, які переказала на банківські рахунки третіх осіб, що не були обізнані про вчинювані нею дії. Вироком Галицького районного суду м. Львова відповідача визнано винною у вчинені злочинів, передбачених частиною другою статті 185 КК України. З посилання на положення статті 1166 ЦК України просить стягнути з відповідача заподіяну йому шкоду вчиненими кримінальними правопорушеннями.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова 22 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, 10 травня 2022 року на адресу суду надійшло його клопотання відповідно до якого позов підтримує в повному обсязі, розгляд справи просить проводи у його відсутності та у випадку повторної неявки відповідача в судове засідання відносно ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судові засідання 18 травня 2022 року та 17 червня 2022 року не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала.

За таких обставин, відповідно до частини четвертої статті 223, частини першої статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

У зв`язку з неявкою сторін відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до частини сьомої статті 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Положення частин першої, другої, третьої статті 22 ЦК України визначають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 9 грудня 2021 року (справа № 461/9447/21) встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи 16 серпня 2021 року у точно невстановлений слідством час, в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки Xiaomi Redmi, IMEI: НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_1 , чим спричинила останньому матеріальної шкоди на суму 3600 гривень.

Крім того, ОСОБА_2 , перебуваючи 16 серпня 2021 року о 22 годині 52 хвилини в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, за допомогою програми «Приват24», яка була встановлена у мобільному телефоні марки Xiaomi Redmi, IMEI: НОМЕР_1 , який належав потерпілому ОСОБА_1 , таємно викрала грошові кошти останнього в сумі 23100 гривень, які переказала на банківські рахунки третіх осіб, що не були обізнані про вчинювані нею дії, чим спричинила потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином відповідач спричинила позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 26700 гривень.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Заподіяння майнової шкоди позивачу внаслідок вчинення злочинів відповідачем встановлено судом у кримінальному провадженні та не підлягає доказуванню в ході розгляду цієї цивільної справи.

Таким чином, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача в користь позивача 26700 гривень матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання розміру витрат, що підлягають стягненню слід зазначити наступне. Так згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати в тому числі складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом один частини третьої вказаної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому згідно з частинами третьою четвертою даної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Окрім того при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Також у своїй постанові від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Позивачем надано докази понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 3000 гривень, що стверджується копією угоди від 1 лютого 2022 року укладеною між адвокатським об`єднанням «Валько та партнери» і ОСОБА_1 , рахунком № 1/02/22 від 4 лютого 2022 року, актом надання правничої допомоги від 7 лютого 2022 року та квитанцією № 7 від 8 лютого 2022 року, а тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Крім того у відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, які складаються з 992,4 гривень судового збору, оскільки позивач від сплати такого звільнений на підставі пункту шість частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 265, 273, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 26700 (двадцять шість тисяч сімсот) гривень матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, 3000 (три тисячі) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 (сорок) копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя: Стрепко Н.Л.