Провадження № 2-др/127/48/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

20.06.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участю: секретаря Жмудь Я.П.,

представника відповідача Павлюк С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кравця Ростислава Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до директора Вінницької обласної станції юних натуралістів Драгомирецької Ольги Авксентіївни та Вінницької обласної станції юних натуралістів про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до директора Вінницької обласної станції юних натуралістів Драгомирецької Ольги Авксентіївни та Вінницької обласної станції юних натуралістів про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Вінницької обласної станції юних натуралістів на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 724 грн.

10.06.2022 року представник позивача - адвокат Кравець Р.Ю. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по даній справі. Заява мотивована тим, що 03.06.2022 р. рішенням суду позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Однак, ухвалюючи вищевказане судове рішення, представник позивача зазначає що суд не вирішив питання про судові витрати, які понесла ОСОБА_1 у виді витрат на правничу допомогу в розмірі 8300 грн. та витрат на оплату судового збору у розмірі 2 724 грн., у зв`язку з чим виникла необхідність у розгляді питання про ухвалення додаткового рішення.

Позивач та її представник - адвокат Кравець Р.Ю. в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд заяви у їх відсутність, просили задовольнити заяву у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні частково визнала заявлені вимоги, а саме стягнення правничої допомоги в розмірі 5 000 грн. та судового збору. Щодо стягнення решти суми, заперечила. Повідомила суду, що з акту надання послуг від 06.06.2022 р. вбачається, що представник позивача вказав про участь у судовому засіданні від 17.01.2022 р., хоча такого засідання не відбувалось.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 270 ч. 1 п. 3 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 року, при ухваленні останнього судом було вирішено питання щодо стягнення судових витрат за оплату судового збору у розмірі 2 724 грн. Однак не вирішувалось питання стягнення судових витрат на правничу допомогу, які були понесені позивачем та про стягнення яких було заявлено представником позивача та на підтвердження яких позивачем надано Договір про надання правничої допомоги №256 від 08.12.2021 року, рахунок на оплату №1330 від 08.12.2021 р. на суму 5 000 грн., акт надання послуг №1029 від 13.12.2021 р., рахунок на оплату №39 від 17.01.2022 р. на суму 3 300 грн., акт надання послуг №201 від 06.06.2022 р. та копії квитанцій №26 від 08.12.2021 року на суму 5 000 грн. та квитанція № 0.0..1 від 17.01.2022 року на суму 3 300,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Статтею 141 ч.1 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із рішення Вінницького міського суду від 03.06.2022 року, питання стягнення витрат позивача по сплаті судового збору, судом вирішено та тягнуто з Вінницької обласної станції юних натуралістів на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 724 грн., тобто питання по судових витратах понесених позивачем при сплаті судового збору, судом вирішено при розгляді справи по суті, а тому в даному випадку задорволенню не підлягає.

Що ж стосується витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу, то суд зважає на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; 3) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 по справі № 922/455/19.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 2 ст. 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Заяв та клопотань щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 263-265, 270, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з Вінницької обласної станції юних натуралістів на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5 000 ( п`ять тисяч) гривень.

В частині інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 21.06.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Директор Вінницької обласної станції юних натуралістів Драгомирецької Ольга Авксентіївна, місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Д.Галицького, 2.

Відповідач: Вінницька обласна станція юних натуралістів, , місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Д.Галицького, 2.

Суддя: