Провадження № 2/752/4285/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13.06.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гритчин Володимир Ілліч про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 рок позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гритчин В.І., в якому просила суд визнати за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , а також визнати за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померли племінниці позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Останні, проживали в квартирі АДРЕСА_1 , яка їм в рівних частинах належала на праві приватної власності. Так, згідно розпорядження № 21901 Державної адміністрації Московського району м. Києва зазначена квартира була приватизована ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах, про що 26.04.1999 року було видано свідоцтво про право власності на житло. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 . Позивач вказує, що вона є спадкоємцем третьої черги, оскільки, мати померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 була рідною сестрою позивача. Єдиним спадкоємцем після смерті племінниць є позивач, та інших спадкоємців, які б впродовж встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, - немає. Звернувшись до приватного нотаріуса КМНО Гритчина В.І. із заявою про прийняття спадщини після смерті племінниць, постановами нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності в порядку спадкування після смерті племінниць, в зв`язку з тим, що позивачем не було надано оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Позивач вказує, що у неї відсутні ці документи, та у видачі їх дублікатів було відмовлено з огляду на відсутність такої процедури. Посилаючись на викладене, а також вказуючи про те, що її частки, як спадкоємця за законом, у спадковому майні є рівними, в інший спосіб реалізувати свої спадкові права позивач немає можливості, а відтак, остання, вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.11.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. В грудні 2021 року до суду подав відзив на позов, відповідно до якого просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства України.

Третя особа в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. До суду подав письмові пояснення, відповідно до яких просив позовні вимоги задовольнити.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянуи справу за наведеної явки сторін.

Суд, вислуавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах наданих доказів та заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно із вимогами ст. 55 Конституції України та ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст. 76-88 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта.

25.07.1987 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - було зареєстровано шлюб, після реєстрації якого прізвище дружині було присвоєно - ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 та її батьками зазначено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, 28.06.1986 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , було укладено шлюб, після реєстрації якого прізвище дружині було присвоєно - ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 померли, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про смерть.

З наданих суду документів вбачається, що позивач є рідною тіткою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та, останні, були зареєстровані в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом КМНО Гритчин В.І., за заявою позивача, були заведені спадкові справи № 02/02-31 та № 01/02-31 після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно.

Однак, позивачу у видачі свідоцтв про право власності на майно в порядку спадкування за законом, постановами приватного нотаріуса КМНО Гритчина В.І. від 12.11.2021 року було відмовлено, з огляду на те, що позивачем не було надано приватному нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру.

З листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації вбачається, що Положенням про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, не передбачає випадків, коли ткий дублікат видається нотаріусу.

Позивач вказує, що у неї відсутні оригінали зазначених правовставнолюючих документів на квартиру та отримати їх дублікати не вбачається можливим.

Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є їх рідна тітка - позивач у справі - ОСОБА_1 , остання, звернулась до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини, та інших спадкоємців в ході розгляду справи встановлено не було.

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спірну квартиру, та, останніми, за життя заповіту складено не було, та доказів зворотному матеріали справи не містять.

Позивач вказує, що у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, вона не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на квартиру, а тому звернулась до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно із п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Встановлено, що за життя спадкодавці заповітного розпорядження не складали, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкрилась спадщина, до складу якої входить спірна квартира, та на даний час єдиним спадкоємцем за законом є позивач у справі.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, та приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки, були втрачені (відсутні) оригінали правовстановлюючих документів, які б засвідчували право власності спадкодавців на квартиру, та відновити їх неможливо.

Відповідно до п.п. 23.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а згідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Враховуючи викладене, та оцінюючи належність, допустимість, та достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що на даний час позивач є єдиним спадкоємцем спірного майна, та оформити свої права в інший спосіб не має можливості, оскільки, оригінали правовставнолюючих документів на квартиру було втрачено, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216 - 1218, 1223, 1261-1265, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 315, 318 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гритчин Володимир Ілліч про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , - на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , - на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Н.П. Чередніченко