КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/8690/21

номер провадження: 22-ц/824/2958/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мельника Я.С., Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкової Ірини Олександрівни на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року у складі судді Хоменко В.С., усправі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ВТБ Банк» Стрюкової Ірини Олександрівни до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозовнішнаука», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «ВТБ Банк» Стрюкова І.О.(далі - уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкова І.О.)звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозовнішнаука» (далі - ТОВ «Агрозовнішнаука»), третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд), про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року №796-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 27 листопада 2018 року №3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасового адміністратору банку», відповідно до якого розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасово адміністрації строком на один місяць з 28 листопада 2018 року до 27 грудня 2018 року включно. У подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Позивач вказував, що рішенням дирекції Фонду №2706 від 24 жовтня 2019 року змінено уповноважену особу ліквідатора на Стрюкову І.О . Також рішенням виконавчої дирекції від 17 листопада 2020 року продовжено повноваження ліквідатора до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб. Таким чином з 28 листопада 2018 року АТ «ВТБ Банк» здійснює свої повноваження на підставі Закону України №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон №4452-VI).

Зазначав, що 12 листопада 2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ВТБ Банк», в межах гарантованої суми відшкодування було перераховано грошові кошти в розмірі 50 000 грн 00 коп. з рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» № НОМЕР_2 , відкритого також в АТ «ВТБ Банк», з призначенням платежу: «Поворотна фінансова допомога згідно договору від 09 листопада 2018 року». На підставі наказу №32-од від 29 листопада 2018 року створено комісію з перевірки документів, пов`язаних з укладанням АТ «ВТБ Банк» протягом року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб АТ «ВТБ Банк».

Позивач вказував, що за результатами вказаної вище перевірки виявлено 135 операцій, які на підставі ч.3 ст.38 Закону №4452-VI мають ознаки нікчемності. Наказом уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року затверджено результати перевірки та визнано нікчемним правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 50 000 грн 00 коп. з поточного рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» на рахунок ОСОБА_1 , відкритих в АТ «ВТБ Банк», на підставі ч.3 ст.38 Закону №4452-VI.

З урахуванням наведеного, позивач на підставі ст.216 ЦК України, Закону №4452-VI просив застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів за рахунком ОСОБА_1 , відкритим у АТ «ВТБ БАНК», шляхом повернення з рахунку ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Агрозовнішнаука» грошових коштів в розмірі 43 792 грн 31 коп., які були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в АТ «ВТБ БАНК» з поточного рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» № НОМЕР_2 в АТ «ВТБ БАНК».

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року у задоволенні позову уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкової І.О. відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI нікчемними можуть бути виключно правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку. У даній справі жодної угоди між банком та відповідачами укладено не було. Наведена позивачем транзакція перерахування коштів відбулась на виконання договору поворотної фінансової допомоги, укладеного 09 листопада 2018 року між відповідачами, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що така транзакція не може бути визнана нікчемною на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, так як Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший у порядку ст.38 Закону 4452-VI. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався, зокрема, на наказ уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року, яким затверджено результати перевірки, на підставі якого затверджено висновки комісії про визнання нікчемною транзакції між відповідачами, проте такий наказ суду надано не було. Також суд зазначив, що відповідно до вимог Закону №4452-VI дії Фонду по виявленню правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, мають бути вчинені виключно під час запровадження тимчасової адміністрації банку. Однак, з огляду на дату прийняття наказу уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року та з урахуванням дати, з якої розпочато процедуру ліквідації - з 19 грудня 2018 року, проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів в період процедури ліквідації не відповідає ст.38 Закону №4452-VI.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкова І.О.подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що перерахування коштів з рахунку юридичної особи на рахунок фізичної особи, відкритих в межах одного банку - АТ «ВТБ БАНК», з призначенням платежу «поворотна фінансова допомога», стали підставою для проведення перевірки на предмет наявності ознак нікчемності. Вказує, що перерахування коштів з рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» на рахунок ОСОБА_1 , які відкриті в АТ «ВТБ БАНК», породжувало для цього банку виникнення зобов`язання з повернення у позачерговому порядку коштів, які перебували на поточному рахунку ОСОБА_1 , оскільки він взяв на себе зобов`язання повернути кошти на користь ТОВ «Агрозовнішнаука», отримані як поворотна фінансова допомога. Зазначені дії, на думку скаржника, свідчать про їх спрямованість на збільшення загальної гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб, що підлягає виплаті Фондом, а також про отримання окремих переваг ТОВ «Агрозовнішнаука», який в результаті вказаних операцій мав можливість задовольнити свої вимоги позачергово, порівняно з іншими кредиторами. Вважає, що правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 50 000 грн 00 коп. з поточного рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» на рахунок ОСОБА_1 є нікчемним відповідно до ч.3 ст.38 Закону №4452-VI.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно з правовим висновком, який зроблено у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі № 914/1318/16, вчинений між відповідачами правочин є нікчемним, оскільки вчинений протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку і цей правочин нікчемний незалежно від часу його виявлення уповноваженою особою Фонду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ФГВФО - адвокат Кустова Т.В. зазначає, підставами для віднесення вказаного вище правочину до категорії нікчемних стало те, що його було вчинено під час дії постанови Правління Національного банку України від 13 листопада 2018 року № 764-рш/БТ «Про віднесення АТ «ВТБ БАНК» до категорії проблемних», якою було затверджено рішення про віднесення цього банку до категорії проблемних та запроваджено обмеження в його діяльності, зокрема, заборонено проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом, крім нарахування відсотків за вкладами, отримання клієнтами банку заробітної плати, аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат. Вказує, що перерахування коштів з рахунку TОB «Агрозовнішнаука» на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «ВТБ БАНК», породжувало для банку виникнення зобов`язання з повернення у позачерговому порядку коштів, які перебували на поточному рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука», оскільки ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання повернути кошти отримані як зворотна фінансова допомога. Зазначені дії свідчать про їх спрямованість на збільшення загальної гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб, що підлягає виплаті Фондом, а також про отримання окремих переваг ТОВ «Агрозовнішнаука», який в результаті вказаних операцій мав можливість задовольнити свої вимоги позачергово, порівняно з іншими кредиторами. Отже, правочин щодо перерахування грошових коштів з поточного рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» на рахунок ОСОБА_1 , відкритий в АТ «ВТБ БАНК», містить ознаки нікчемності, визначені п.7, п.9 4.3 ст.38 Закону №4452-VI. Враховуючи викладене, уповноваженою особою на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» у відповідності до вимог Закону України було повідомлено відповідачів про виявлені ознаки нікчемності вказаного вище правочину. З наведених підстав просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 і ТОВ «Агрозовнішнаука» не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом належним чином.

Так, уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкова І.О. та ФГВФО про дату, час і місце розгляду справи повідомлені апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки 24 травня 2022 року на їх офіційні електронні адреси, які того ж дня були доставлені, що підтверджується довідкою про доставлення електронних листів (а.с.84-85).

Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно з п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

За таких обставин, уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкова І.О. та ФГВФО вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи.

Відповідач ТОВ «Агрозовнішнаука» повідомлялось апеляційним судом шляхом надсилання судової повістки засобами поштового зв`язку на його офіційну адресу місцезнаходження: 01033, місто Київ, вул.Еренбурга, 5. 03 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду повернувся конверт із судовою повісткою з відміткою пошти «адресат відсутній» (а.с.94-95).

Згідно з п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи наведене, ТОВ «Агрозовнішнаука» вважається належним чином повідомленим про розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_3 неодноразово повідомлявся апеляційним судом шляхом надсилання судових повісток засобами поштового зв`язку на його адресу місця проживання: АДРЕСА_1 . 05 травня 2022 року та 03 червня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду повернулися поштові конверти із судовими повістками з відмітками пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.79-80, 94-95). Матеріли справи не містять будь-яких інших засобів зв`язку із ОСОБА_3 .

Апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків. ЄСПЛнаголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи, що учасники справи зобов`язані цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів визнала неявку сторін у справі такою, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до вимог ст.ст.76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

У відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ «Про віднесення акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації» та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку. Розпочато процедуру виведення банку з ринку.

У подальшому рішенням Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатору АТ «ВТБ Банк» - Шевченку О.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24 жовтня 2019 року №2706 змінено уповноважену особу ліквідатора АТ «ВТБ Банк» на Стрюкову І.О. , а рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17 листопада 2020 року №1957 продовжено повноваження ліквідатора АТ «ВТБ Банк» до внесення запису про припинення банку до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб.

Відповідно до виписки по особовим рахункам, 12 листопада 2018 року на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ«ВТБ Банк», перераховано грошові кошти розмірі 50 000 грн 00 коп., з рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ВТБ Банк», з призначенням платежу: Поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , поворотна фінансова допомога (не пов`язано із підприємницькою діяльністю) договір від 09 листопада 2018 року НОМЕР_1. Наведене також підтверджується випискою по рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука».

31 травня 2019 року уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Шевченко О.В. надіслала на адресу ОСОБА_1 та ТОВ «Агрозовнішнаука» повідомлення про нікчемність правочину № 3152/1-2 та № 3129/1-2, згідно з якими повідомила відповідачів про нікчемність транзакції (операції) від 12 листопада 2018 року про перерахування коштів в сумі 50 000 грн 00 коп. на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ«ВТБ Банк», з рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» № НОМЕР_2 , відкритого в АТ «ВТБ Банк», з призначенням платежу: Поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 , поворотна фінансова допомога (не пов`язано із підприємницькою діяльністю) договір від 09 листопада 2018 року НОМЕР_1.

Так, процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України № 4452-VI, який регулює ці правовідносини.

Відповідно до п.16 ст.2 Закону №4452-VI тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України в цих правовідносинах.

Таким чином у даному випадку, спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для застосування наслідків нікчемного правочину, транзакції по рахункам, проведеним 12 листопада 2018 року між відповідачами, на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI у вигляді повернення грошових коштів на рахунок ТОВ «Агрозовнішнаука» в попередній стан.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Відповідно до ч.4 ст.38 Закон №4452-VI Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 Закону про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; вживає заходів щодо витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних права та обов`язків.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» розрахунковими банківськими операціями є рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи. Отже, за своєю правовою природою перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок не є правочином в розумінні вищезазначених правових норм, а є банківськими операціями, які не можуть бути визнані нікчемними.

Проведення банківських операцій є результатом правочинів, тобто цивільно-правових угод, які в цьому випадку позивачем не оспорюються та є дійсними в силу правової презумпції, закріпленої у ст.204 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов привального висновку про те, що здійснене 12 листопада 2018 року перерахування грошових коштів з рахунку ТОВ «Агрозовнішнаука» на рахунок ОСОБА_1 , які відкриті в АТ «ВТБ Банк», не є правочином у розумінні ст.202 ЦК України, а є транзакцією, яка не може бути визнана нікчемною.

Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку. Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції щодо перерахування коштів з одного рахунку на інший у порядку ст.38 Закону №4452-VI.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15 (провадження № 11-104апп18), а також у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 185/9773/16-ц (провадження № 61-42946св18).

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Такий правочин не створює ніяких юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 ЦК України). Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України, в разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У даній справі позивач як на правову підставу нікчемності транзакції, проведеної між відповідачами 12 листопада 2018 року, послався на положення п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI.

Однак, згідно з положеннями зазначених вимог законодавства правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зокрема, серед іншого, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI).

Водночас, як зазначалося вище, жодної угоди між банком та відповідачами 12 листопада 2018 року укладено не було. Наведена позивачем транзакція перерахування коштів відбулась на виконання договору поворотної фінансової допомоги, укладеної 09 листопада 2018 року між відповідачами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що така транзакція не може бути визнана нікчемною на підставі п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, оскільки ця правова норма не розповсюджує свою дію на правовідносини, що виникли між сторонами договору.

При цьому, судом першої інстанції вірно враховано, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач послався, зокрема, на наказ уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року, яким затверджено результати перевірки, на підставі якого затверджено висновки комісії про визнання нікчемною транзакції між відповідачами. Однак, такий наказ № 92/1-од від 30 травня 2019 року суду надано не було, що є процесуальним обов`язком позивача відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України. Не надано позивачем такий наказ № 92/1-од від 30 травня 2019 року і суду апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що дії Фонду по виявленню правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, мають бути вчинені виключно під час запровадження тимчасової адміністрації банку.

Разом з тим, з огляду на дату прийняття наказу уповноваженої особи № 92/1-од від 30 травня 2019 року, та з урахуванням дати, з якої розпочато процедуру ліквідації банку - 19 грудня 2018 року, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що проведена перевірка з метою виявлення нікчемних правочинів у період процедури ліквідації не відповідає вимогам ст.38 Закону №4452-VI.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 826/17410/16 (провадження № К/9901/47192/18) та від 26 травня 2020 року у справі №826/17586/16 (провадження №К/9901/48533/18).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносини між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справи, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкової І.О. про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що згідно з правовим висновком, який зроблений у постанові Верховного Суду України від 09 серпня 2017 року у справі №914/1318/16, вчинений між відповідачами правочин є нікчемним незалежно від часу його виявлення уповноваженою особою Фонду, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки правовідносини у справі №914/1318/16 та у даній справі, що є предметом апеляційного перегляду, не є подібними.

Крім того, у відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, а не постановах Верховного Суду України. Тому у даному підлягають врахуванню саме висновки, які містяться у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року у справі № 826/17410/16 (провадження № К/9901/47192/18) та від 26 травня 2020 року у справі №826/17586/16 (провадження №К/9901/48533/18).

Інші доводи та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» Стрюкової Ірини Олександрівнизалишити без задоволення.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: