КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 359/8076/21 Головуючий у суді першої інстанції - Семенюта О.Ю.
Номер провадження № 22-ц/824/5117/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 , на рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П., у якій вказувала, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2010 року у справі №2-1184/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму боргу згідно договору кредиту № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року в розмірі 1 027 039,22 грн та судові витрати в сумі 1820 грн.

На виконання вказаного рішення був виданий виконавчий лист.

Зазначала, що крім кредитного договору № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року, в цей же день вона уклала з ЗАТ «ОТП Банк» договір іпотеки та надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: домоволодіння під номером АДРЕСА_1 (загальна площа будинку - 118.3 кв.м.) та земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_1 , площею 0,1997 га, кадастровий номер :01:006:0013.

Виконавчі провадження з виконання виконавчого листа №2-1184 виданого Бориспільським міськрайонним судом 07 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» солідарного боргу 1028 859,22 грн відкривались неодноразово.

17 серпня 2021 року вона отримала інформацію про відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. виконавчого провадження №61402945 від 26 лютого 2020 року.

Скаржниця наголошувала, що вона не знала про наявність даного виконавчого провадження до 17 серпня 2021 року, а 18 серпня 2021 року також дізналась про наявність постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07 липня 2021 року у виконавчому провадженні №61402945.

З врахуванням вказаного, ОСОБА_1 просила поновити строк на оскарження постанов про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2020 року та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07 липня 2021 року у виконавчому провадженні №61402945. Вказані постанови ОСОБА_1 вважає неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Обґрунтовуючи подану скаргу ОСОБА_1 зазначила, що 07 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений правочин - договір уступки права вимоги, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» уступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги до неї як позичальника за договором кредиту № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року і таким чином перестав бути кредитором за договором та стягувачем за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2010 року у справі №2-1184/2010.

Також заявник посилалася, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2010 року кредитор за вище вказаним договором був замінений з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», що свідчить про відступлення банком своїх прав за кредитом на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

З урахуванням викладених обставин ОСОБА_1 просила задовольнити подану нею скаргу на неправомірні дії приватного виконавця та скасувати ухвалені у справі постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту на майно.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення зі скаргою на постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. від 26 лютого 2020 року та від 07 липня 2021 року у виконавчому провадженні №61402945.

Визнано неправомірною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. від 07 липня 2021 року про опис та арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61402945.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні скарги щодо скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції вірно встановлено, що 07 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» були відступлені вимоги за кредитним договором № ML 008/126/2007 від 27 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 та вимоги за договором іпотеки № PML 008/126/2007 також укладеним з ОСОБА_1 фактору ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» за вищезазначеним кредитним договором.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження.

Зазначає, що з наявної в справі копії ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області (Суддя Чирка С.С.) від 26 серпня 2014 року у справі №359/8183/14-ц (Провадження №6/359/284/2014) вбачається, що відбулась заміна стягувача з ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях №30032659 і №30614210, відкритих на підставі виконавчих листів у справі №2-1184/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» суму боргу згідно договору кредиту № ML 008/126/2007 від 27 березня 2007 року та судові витрати.

Апелянт наголошує, що у вказаній вище ухвалі судом було встановлено, що 28 травня 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» уклали договір купівлі-продажу кредитного портфелю, а 07 червня 2010 року між тими самими сторонами було укладено договір про відступлення права вимоги (а.с.88-94, 96-97), за якими ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та позичальниками, що забезпечений іпотекою/заставою за договорами іпотеки/застави, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та боржниками. Як вбачається з витягу з Додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 07 червня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права, які належали йому на підставі кредитного договору №ML-008/126/2007 від 27 березня 2007 року, укладеного з ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт посилається й на те, що відповідно до наявної в справі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 №271462988 від 20 серпня 2021 року у розділі «Відомості з державного реєстру іпотек» зазначено, що іпотекодержателем домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору про відступлення права вимоги від 07 червня 2010 року являється ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Таким чином, стягувач ПАТ «ОТП Банк» ще до відкриття виконавчого провадження відступив право вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна», тому ПАТ «ОТП Банк» станом на дату відкриття виконавчого провадження (26 лютого 2020 року) не являвся кредитором (стягувачем) за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2010 року у справі №2-1184/2010, і саме тому у виконавця були відсутні правові підстави для відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 вважає, що право на реалізацію своїх прав стягувача має ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а не ПАТ «ОТП Банк», а інший висновок суду не відповідає принципу правової визначеності.

Оскільки виконавче провадження відкрито не за заявою законного (належного) стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», тому апелянт ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог скарги та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати неправомірною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко Івана Павловича від 26 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №61402945. Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. на користь ОСОБА_1 496,20 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірних дій приватного виконавця та в частині ухвалення постанови про відмову у скасуванні постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 лютого 2020 року суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що ПАТ «ОТП Банк» було замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях №30032659 та №30614210 з виконання виконавчого листа № 2-1184/2010 від 07 жовтня 2010 року. Однак, як вбачається з інформації про виконавче провадження №30032659 (а.с.10-12) вказане провадження було завершено на підставі п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час скаржником оскаржуються рішення приватного виконавця Голяченка І.П. у новому виконавчому провадженні № 61402945 і відомостей про те, що відбулась заміна стягувача у цьому виконавчому провадженні чи раніше у виконавчому листі № 2-1184/2010 від 07 жовтня 2010 року, суду не надано. Таким чином, підстав вважати, що АТ «ОТП Банк» не є належним стягувачем за вказаним виконавчим листом немає.

Однак, повністю погодитися із даним висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвали колегія суддів не може виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону ухвалу суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом частини першої статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 2-230/11, та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи і заміна її новим кредитором у справі, що проводиться відповідно до статті 55 ЦПК України.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 зробила висновок, що на стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Так, судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що 27 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № МL 008/126/2007, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит на суму 106389,46 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки (а.с.62-69 т.1).

27 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г., згідно якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме домоволодіння під номером АДРЕСА_1 (загальна площа будинку - 118.3кв.м.) та земельну ділянку, яка розташована: АДРЕСА_1 , площею 0,1997 га, кадастровий номер :01:006:0013 (а.с.70-79 т.1).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2010 року у справі №2-1184/2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму боргу згідно договору кредиту № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року в розмірі 1027039,22 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн. (а.с.39-42 т.1)

07 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» були відступлені вимоги за кредитним договором № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007, укладеним з ОСОБА_1 та вимоги за договором іпотеки №РМL 008/126/2007, також укладеним з ОСОБА_1 фактору ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.37-39 т.2).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2010 (а.с.47 т.1) ПАТ «ОТП Банк» було замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчому провадженні №15747514 у якості стягувача на підставі укладеного між цими особами договору відступлення права вимоги.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2014 року (а.с.48 т.1) ПАТ «ОТП Банк» було замінено на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих провадженнях №30032659 та №30614210 з виконання виконавчого листа № 2-1184/2010 від 07 жовтня 2010 року у якості стягувача на підставі укладеного між цими особами договору відступлення права вимоги.

На виконанні у приватного виконавця Голяченка І.П. перебуває виконавче провадження № 61402945 про примусове виконання виконавчого листа № 2-1184/2010 від 07 жовтня 2010 року виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» суму боргу згідно договору кредиту № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року в розмірі 1027039,22 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн.

26 лютого 2020 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, надійшла від АТ «ОТП Банк» заява про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-1184/2010 від 07 жовтня 2010 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області (а.с.59 т.1).

На момент прийняття приватним виконавцем виконавчого листа № 2-1184/2010 до виконання, останній містив такі відмітки про його повернення (а.с.60-61 т.1): 06 листопада 2012 року повернуто па підставі п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; 14 грудня 2015 року повернуто на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; 31 липня 2019 року повернуто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

26 лютого 2020 року приватним виконавцем Голяченком І.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61402945 (а.с.115-116 т.1).

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07 червня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» були відступлені вимоги за кредитним договором № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року, укладеним з ОСОБА_1 , та вимоги за договором іпотеки № РМL 008/126/2007.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк», як продавець, продав (переуступив) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (покупцю) права на кредитора за кредитними договорами, зокрема, і за договором кредиту № МL 008/126/2007 від 27 березня 2007 року, укладеного із ОСОБА_1 розмір заборгованості якої згідно до додатку №1 до вищевказаного Договору станом на час укладення даного правочину становив 131654,09 доларів США (а.с. 29-36 т.2). Зазначені обставини сторонами не оспорювалися.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що уклавши 28 травня 2010 року договір купівлі-продажу кредитного портфелю ПАТ «ОТП Банк» відступив свої права вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна», тому пред`явлення ним виконавчого листа № 2-1184/2010 від 07 жовтня 2010 року, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської областідля примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Київської області Голяченку І.П. станом на 26 лютого 2020 року було неправомірним, оскільки Банк на час звернення до приватного виконавця не був ні кредитором за вказаним договором кредиту, ні стягувачем за рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2010 року, а тому не мав повноважень на звернення до виконавця із вказаним виконавчим листом.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голянченко І.П., ухвалюючи 26 лютого 2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження № 61402945 не мав відомостей щодо укладення 28 травня 2010 року вказаного договору купівлі-продажу кредитного портфелю між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Разом з тим, висновок суду першої інстанції щодо правомірності таких дій державного виконавця та законності винесеної ним 26 лютого 2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження, суперечить положень ст. 512, 514 ЦК України, тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в оскаржуваній частині та не дотримався положень ст. 447, 451 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення поданої ОСОБА_1 скарги у відповідності до ст. 376 ЦПК України.? ?

Керуючись ст. 512, 514 ЦК України, ст. 367, 374, 376, 313-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною і скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 26 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №61402945, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення скарги.

Визнати неправомірною і скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 26 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №61402945.

Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова виготовлена 15 червня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв