Справа № 933/898/21
Провадження № 2/933/16/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 лютого 2022 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого - судді Попович І.А.

за участі:

секретаря судового засідання - Осадчої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2021 року позивачка звернулася до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

07.12.2021 року судом отримана інформація щодо місця реєстрації відповідачів, та того ж дня відкрито провадження по справі.

В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 .

З нею в будинку зареєстровані: дружина покійного брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син, - ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З початку січня 2009 року відповідачі виїхали зі спірного будинку, а вона з 02.10.2010 року переоформила спірний будинок на себе, зареєструвалася і почала в ньому проживати де проживає і по сей час. Зв`язок із відповідачами не підтримує. Місце їх знаходження невідоме.

За весь цей час вона постійно належно утримує будинок, у т.ч. сплачує усі

житлово-комунальні послуги з розрахунку кількості зареєстрованих в будинку осіб, що також негативно впливає на її матеріальне становище, періодично проводе поточний ремонт. Будь-яких домовленостей відносно утримання житла між ними не встановлювалося.

Оскільки, відповідачі зареєстровані у її будинку то у неї обмежене право розпоряджатися ним, що безумовно порушує її права, як власника.

Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням (будинком) АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечує (а.с.39).

Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, до суду повторно не з`явились, та не повідомили суд про поважні причини неявки, відзив на позовну заяву не подали (а.с.29-30, 37-38).

У зв`язку з повторною неявкою відповідачів, належним чином повідомлених про час і місце судового засідання, від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутністю, які не подали відзив на позовну заяву, суд, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи (а.с.39).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.10.2012 року, виданого за рішенням виконкому Староварварівської сільської ради від 27.08.2012 року № 29, витягу про державну реєстрацію прав від 02.10.2012 року та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 10.09.2012 року, позивачка є власницею будинку АДРЕСА_1 (а.с.7-11).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 282 від 30.11.2021 року, та виписки із

облікової картки об`єкта по господарського обліку від 30.11.2021 року, виданих

Олександрійською селищною радою, з позивачкою в будинку зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Відповідно до облікової картки об`єкта погосподарського обліку № 0128-1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , доводяться позивачці дружиною брата та племінником відповідно (а.с.13).

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні.

Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатніми для вирішення справи по суті.

До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону чи рішення суду.

Законодавче визначення поняття сім`ї встановлено ст. 3 СУ України та передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

До членів сім`ї власника будинку належить особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У випадку відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила ст. 162 цього Кодексу.

У статті 162 ЖК УРСР вказано, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника квартири користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за умови, що така особа є членом сім`ї власника житлового приміщення, власник житлового приміщення надавав згоду на вселення такої особи, як члена сім`ї.

Відповідно до частини 4 статті 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Тобто, будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

При цьому, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право користування (сервітут).

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Згідно статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

У частині першій статті 402 ЦК України вказано, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту (частина перша статті 406 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 406 Цивільного кодексу України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі також зареєстровані у цьому будинку, але починаючи з 2009 року не проживають у вказаному будинку. Факт реєстрації відповідачів створює перешкоди позивачці, як власнику житла, оскільки вона не може вільно користуватись, розпоряджатись, володіти житлом, тому право відповідачів на користування чужим майном може бути припинено на вимогу власника цього майна, на підставі частини другої статті 406 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 311, 383, 405 ЦК України, ст. 150, 156 ЖК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням (будинком) АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.