Справа № 493/988/21
Провадження № 2/493/50/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі

головуючого-судді ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.

за участю секретаря ЖУКОВСЬКОЇ О.І.

представника позивача АДВОКАТА КАМЕНСЬКОЇ Н.П.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача АДВОКАТА РЕЗНІЧУКА С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

26.07.2021 ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Каменську Н.П. звернувся до Балтського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів (т.1 а.с.1-13).

Ухвалою судді від 05.08.2021 відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (т.1 а.с.84-85).

26.08.2021 від представника відповідача - адвоката Резнічука С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.103-107).

Ухвалою суду від 05.10.2021 позовна заява ОСОБА_2 залишена буз руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.168-170).

22.10.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 після усунення недоліків (т .1 а.с.189-202).

Ухвалою суду від 05.11.2021 закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті (т.1 а.с.231-232).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що на підставі судового наказу від 09.01.2020 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час сторони проживають окремо, з жовтня 2020 року дитина проживає разом з позивачем та перебуває на його утриманні.

Враховуючи, що аліменти є власністю дитини, а право на їх отримання згідно ст..181 СК України має той з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина, відповідач не має права на стягнення аліментів. Тому позивач просить зняти з нього обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідача з жовтня 2020 року або з дня подачі до суду позовної заяви.

Відповідач та її представник заперечують проти задоволення позову з огляду на те, що посилання позивача на вказані норми Сімейного кодексу України є безпідставними, крім того дитина постійно проживала з матір`ю, позивачем не доведено, що дитина проживає разом із ним на законних підставах, натомість його дії щодо самовільної зміни місця проживання дитини визнані судовим рішенням протиправними, ухвалено негайно відібрати дитину у ОСОБА_2 , однак до теперішнього часу рішення не виконане, дитина була викрадена і до теперішнього часу її місцезнаходження невідоме, хоча вона оголошена в розшук. Тому просять відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

Суд, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов такого висновку.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Балтського районного суду від 17 березня 2020 року.

Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю, що встановлено рішенням Балтського районного суду від 17.03.2020 у справі №493/230/20 (т.1 а.с.22-24).

09 січня 2020 року Балтським районним судом виданий судовий наказ у справі №493/2246/19 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.12.2019 року до досягнення донькою повноліття. (т.1 а.с.25-26).

Як встановлено рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30.12.2020 у справі №493/1516/20, ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_3 змінив місце проживання дитини, тому вказаним рішенням ухвалено відібрати дитину у батька та повернути її матері за місцем проживання, допустити негайне виконання рішення (т .1 а.с.116-119).

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.08.2021 рішення Балтського районного суду від 30.12.2020 залишене без змін в його резолютивній частині, при цьому апеляційним судом було констатовано, що правових підстав для самочинної зміни місця проживання дитини, визначеного рішеннями суду, у ОСОБА_2 не було. (т.1 а.с.213-219).

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.12.2021 рішення Балтського районного суду від 30.12.2020 у незміненій частині та постанова Одеського апеляційного суду від 10.08.2021 залишені без змін (т.2 а.с.13-18).

До теперішнього часу рішення суду не виконане, про що свідчить наявність відкритого виконавчого провадження (т.1 а.с.134-135), факт оголошення дитини в розшук ухвалою Балтського районного суду від 31.12.2020 (т.1 а.с.123-124), витяги є ЄРДР, з яких вбачається, що проводиться досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактами зникнення малолітньої ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, за фактом викрадення малолітньої ОСОБА_4 ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, за фактом самоправних дій ОСОБА_2 , який самовільно забрав малолітню дитину, за ознаками ст..356 КК України, за фактом невиконання ОСОБА_2 судового рішення про негайне відібрання ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України (т.1 а.с.110, 11, 112, 115). Вказана обставина сторонами не заперечується.

Отже, той факт, що дитина має проживати з матір`ю ОСОБА_3 , а батько без законних підстав змінив місце проживання дитини, встановлена вищевказаними судовими рішеннями, тому згідно ч.4 ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно ст..180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як визначено ст..179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Таким чином право на отримання аліментів має той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким дитина проживає. При цьому аліменти є власністю дитини, а їх отримувач має розпоряджатися аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно ст.1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно рішення Балтського районного суду Одеської області від 30.12.2020 у справі №493/1516/20, яке набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, належить відібрати у батька ОСОБА_2 малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернути дитину матері ОСОБА_3 за місцем її проживання.

Отже, дитина має бути повернута відповідачці ОСОБА_3 , тому остання має право на отримання аліментів від ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 .

Той факт, що на теперішній час дитина не проживає з матір`ю, свідчить про протиправне ухилення позивачем від виконання судового рішення та не є підставою для припинення права відповідачки на отримання аліментів на утримання дитини.

Отже підстав для задоволення позову немає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідачем у справі понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу, які вона просила стягнути з позивача на її користь.

Заперечуючи проти таких вимог відповідача, представник позивача посилалася на ту обставину, що позивачем не отримано разом з першою заявою по суті спору попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; надано прайс-лист на юридичні послуги та правову допомогу, які актуальні на І квартал 2021 року, а не на час розгляду справи, а також не надано Договору про надання правової допомоги.

Згідно ст..133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Інтереси відповідача ОСОБА_3 під час розгляду справи представляв адвокат Резнічук С.В. згідно ордеру серії ВН № 1059947 від 12.08.2021 року, виданого адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ КОНСАЛТ ГРУП» на підставі договору про надання правової допомоги №033/21/Ц від 09.07.2021 (т. 2 а.с.20).

Суд враховує, що відповідачем у відповідності до вимог ст.134 ЦПК України разом з відзивом на позов поданий до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (т.1 а.с.106). Копія вказаного відзиву була надіслана позивачеві на електронну адресу, зазначену в позовній заяві (т.1 а.с.133).

Розмір судових витрат, які понесла та планує понести відповідач, підтверджуються актом від 16.12.2021 приймання-здачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №033/21/Ц від 09.07.2021, з якого вбачається що за виконану роботу ОСОБА_3 сплачує адвокатському об`єднанню 21000 грн, на момент підписання акту вона оплатила частину суми за надану правничу допомогу в розмірі 18500 грн та зобов`язується сплатити суму залишку в розмірі 2500 грн після ухвалення рішення Балтським районним судом Одеської області у справі № 493/988/21 (т.2 а.с.20); детальним описом робіт, виконаних адвокатським об`єднанням в порядку надання правничої допомоги за договором №033/21/Ц від 09.07.2021, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 21000 грн, з яких станом на 16.12.2021 сплачено 18500 грн, а також клієнтка зобов`язана сплатити 2500 грн; прайс-листом на юридичні послуги та правову допомогу (т.2 а.с.21, 23); прибутковим касовим ордером №51 від 16.12.2021 про сплату ОСОБА_3 адвокатському об`єднанню «ЛІГАЛ КОНСАЛТ ГРУП» на підставі договору №033/21/Ц від 09.07.2021 року 18500 грн (т.2 а.с.22).

Той факт, що відповідачем не наданий до суду сам текст Договору про надання правничої допомоги не спростовує факту договірних відносин між клієнтом та адвокатським об`єднанням, так як останні підтверджуються ордером про надання правничої допомоги; детальним описом робіт, виконаних адвокатським об`єднанням, узгодженим сторонами; актом приймання-здачі наданих послуг; прибутковим касовим ордером.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не може втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, понесених відповідачем, є співмірним із складністю справи, тривалістю її розгляду, обсягом наданих послуг та виконаних адвокатом робіт, узгоджується з вартістю послуг згідно прайс-листа на юридичні послуги та правову допомогу адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ КОНСАЛТ ГРУП».

Посилання представника позивача на ту обставину, що в зазначеному прайс-листі вказана вартість, актуальна на І квартал 2021 року, не спростовує розмір понесених відповідачем витрат, так як договір про надання правової допомоги між відповідачем та адвокатським об`єднанням був укладений 09 липня 2021 року, неспівмірність витрат позивачем не доведена.

Отже, вимоги відповідача про стягнення на її користь судових витрат підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180, 181 СК України, ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 16.06.2022 року

СУДДЯ