Справа № 348/1921/21
Провадження № 22-ц/4808/186/22
Головуючий у 1 інстанції Матолич В. В.
Суддя-доповідач Василишин Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л.В.

суддів: Максюта І.О.,Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участі представника апелянта Бабчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на ухвалу Надвірнянського районного суду в складі судді Матолич В.В., постановлену 02 вересня 2021 року в м. Надвірній Івано-Франківської області у справі за поданням старшого державного виконавця Надвірняського районного відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук Оксани Михайлівни, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , акціонерне товариство «Правекс Банк» про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року старший державний виконавецьНадвірняського районного відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук О.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа.

В обґрунтування подання зазначала, що на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 59772841 з виконання виконавчого листа № 2-1014/2009, виданого 24 листопада 2009 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Правекс Банк» 210 883,75 грн заборгованості за кредитним договором. Під час проведення виконавчих дій нею було зроблено запити з метою виявлення майна та доходів боржника. Майна у боржника та відкритих банківських рахунків виявлено не було. Також 29 липня 2010 року державним виконавцем накладено арешт в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Не зважаючи на належні виклики його до державного виконавця боржник не з`являється. А 04 серпня 2016 року боржником змінено прізвище та ім`я з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Посилаючись на викладене, наявність у боржника невиконаного зобов`язання, старший державний виконавець просила задовольнити подання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду 02 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук О.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 з вилученням паспортного документа.

Ухвала мотивована тим, що державним виконавцем не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання судового рішення.

В апеляційній скарзі Надвірнянський відділ державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким подання задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем неодноразово направлялись на адресу боржника виклики з вимогою з`явитися. Однак боржник на вимоги державного виконавця не з`являється. У зв`язку із цим державний виконавець 14 серпня 2020 року та 17 лютого 2021 року звертався до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилучення паспортного документу. Ухвалами Надвірнянського районного суду від 16 вересня 2020 року та від 24 лютого 2021 року у задоволенні подання відмовлено. Не зважаючи на те, що внаслідок відмови судом фактично надавалась можливість боржнику заробити кошти за кордоном для погашення заборгованості, він нею не скористався, жодних дій щодо повної чи часткової сплати не здійснив. Натомість з метою ухилення від сплати боргу боржник змінив прізвище та ім`я з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Проте суд першої інстанції зазначене не взяв до уваги та дійшов помилкового висновку щодо відсутність доказів, які б свідчили про те, що боржник умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходив.

У засідання апеляційного суду старший державний виконавець Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Бабчук О.М. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 не з`явився будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи через сайт судової влад в порядку ст. 128 ЦПК.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що на примусовому виконанні в Надвірнянському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 59772841 з виконання виконавчого листа №2-1014/2009, виданого 24 листопада 2009 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Правекс Банк» 210 883,75 грн заборгованості за кредитним договором (а.с.7-8).

Відповідно до актового запису про зміну імені №63 від 04 серпня 2016 року ОСОБА_3 змінив прізвище та ім`я на ОСОБА_4 (а.с.22).

Постановою старшого державного виконавця Надвірнянського районного відділу територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Бабчук О.М. від 12 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа. Копію постанови було направлено боржнику на адресу місця проживання: АДРЕСА_1 (а.с.9,10-11).

У межах виконавчого провадження старшим державним виконавцем направлені запити до різних державних органів та банківських установ з метою з`ясування наявності коштів, рухомого або нерухомого майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.12-17, 18-20).

Згідно повідомлення УПФУ України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про осіб які отримують пенсію, інформація відсутня.

Відповідно до інформації Міністерства внутрішніх справ України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

30 грудня 2020 року, 15 січня та 28 серпня 2021 року направлялись виклики боржнику про необхідність з`явитися до державного виконавця.

Однак у назначені у вимогах дати та час ОСОБА_1 не з`явився до державного виконавця.

Зі змісту запиту про перетин боржником державного кордону України вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

Відмовляючи у задоволенні подання старшого державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України боржника, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не надав доказів того, що боржник вчиняє дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи того, що боржник безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання на нього рішення суду зобов`язань.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У контексті передбаченого ст. 6 Конвенції права на справедливий суд, яке відповідно до ст. 2 ЦПК України є завданням цивільного судочинства Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження у цивільних справах, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання ( «Стаднюк проти України» (Stadnyuk c. Ukraine), N 30922/05, п. 21, 27 листопада 2008 року). Однак виконавче провадження не може бути відокремлене від судового розгляду, і тому вони мають розглядатись як цілісний процес ( «Сіка проти Словаччини» (Sika c. Slovaquie), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року; «Побегайло проти України» (Pobegailo c. Ukraine), N 18368/03, п. 18, 29 березня 2007 року).

Європейський суд з прав людини у контексті змісту права на справедливий суд також зауважив, що «право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін» (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.19 ч.3 ст.18 вказаного закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язки боржника, а саме: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положеннями ст.441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Враховуючи наведені норми, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України застосовується у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду не виконуються боржником з 2009 року всупереч нормам ст. 129-1 Конституції України, якою визначено, що рішення суду є обов`язковим до виконання.

Старшим державним виконавцем було вчинено ряд заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, зокрема здійснено ряд запитів з метою виявлення рухомого, нерухомого майна та грошових коштів боржника, накладено арешт на нерухоме майно. Також, неодноразово на адресу боржника направлялись виклики державного виконавця, якими зобов`язано у встановлений строк надати пояснення з приводу невиконання рішення суду та подати відомості про доходи та майно, тощо.

Крім того, у серпні 2020 року та у лютому 2021 року старший державний виконавець зверталась до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. Ухвалами Надвірнянського районного суду від 16 вересня 2020 року та від 24 лютого 2021 року у задоволенні подання відмовлено.

Зміну імені та прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 суд також розцінює як поведінку спрямовану на уникнення відповідальності.

Водночас матеріали справи не містять належних доказів того, що божник вчиняв будь-які дії щодо виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. При цьому відсутні також докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що наведені вище обставини свідчать про ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішеннями судів, а відтак і про обґрунтованість подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційних скарг Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі, наявність підстав для скасування оскаржуваної ухвали та прийняття нового судового рішення про задоволення подання старшого державного виконавця Надвірняського районного відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук О.М. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Надвірнянського відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) задоволити.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 02 вересня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Подання старшого державного виконавця Надвірняського районного відділу державної виконавчої служби у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Бабчук Оксани Михайлівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа задоволити.

Тимчасово обмежити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.к. НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа до виконання зобов`язань, покладених виконавчим листом № 2-1014/09 від 24.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правек Банк» 210883,75 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк