Провадження № 22-ц/802/268/22 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

вивчивши апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 грудня 2021 року залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення цього ж суду від 15 червня 2016 року, ухваленого у цій справі.

Представник ОСОБА_4 від імені відповідачки ОСОБА_1 05 січня 2022 року подав засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у цивільній справі №214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) зробила висновок, що у разі відмови у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суд з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд. Тоді відповідач, який її подав, може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску строку на подання заяви про перегляд цього рішення. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року (п.45).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.13 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.294 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення оскаржуваного рішення) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Аналогічне положення містить і ч.4 ст.287 ЦПК України у чинній редакції.

Ухвалу суду про залишення без задоволення заяви відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення постановлено 07 грудня 2021 року.

Отже, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у цивільній справі №214/5505/16 (провадження № 14-74цс21) про те, що передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року (п.45); з урахуванням вимог п.13 ч.1 розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України у чинній редакції та ч.1 ст.294 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення оскаржуваного рішення), строк подання апеляційної скарги закінчився 17 грудня 2021 року.

Апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 05 січня 2022 року, тобто із значним пропуском строку на її подання і особа, яка її подала не порушувала питання про його поновлення.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 січня 2022 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано відповідачці строк 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку.

Крім того, відповідачкою було подано апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам ст.356 ЦПК України та не оплачену судовим збором, у зв`язку із чим необхідно було усунути і ці недоліки.

На виконання ухвали Волинського апеляційного суду від 18 січня 2022 року відповідачка ОСОБА_5 02.02.2022 подала апеляційну скаргу, яка відповідає вимогам ст.356 ЦПК України та оплачена судовим збором, у якій одночасно заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з тих підстав, що їй ухвала суду від 07.12.2021 про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення не направлялася, про що відсутні докази про її вручення і вона дізналася про її прийняття із Єдиного державного реєстру судових рішень лише 27.12.2021.

Статтею 127 ЦПК України передбачено, що підставою поновлення процесуального строку є його пропущення з поважних причин.

Зазначені відповідачкою підстави не є поважними причинами, виходячи із наступного.

Із оприлюдненої у Єдиному державному реєстрі судових рішень ухвали суду від 07.12.2021 вбачається, що її постановлено за участю відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 .. Ухвалу суду оприлюднено 13.12.2021.

Згідно з ч.1 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Факт невручення відповідачці ухвали суду від 07.12.2021 не є поважною причиною пропуску строку на оскарження заочного рішення суду, оскільки цивільне процесуальне законодавство відрахування початку строку на апеляційне оскарження пов`язує з датою постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не з датою отримання копії цієї ухвали.

З урахуванням наведеного для підготовки і подання апеляційної скарги на заочне рішення суду немає будь-якого відношення правове обґрунтування цієї ухвали суду для узгодження правової позиції по справі.

Крім того, неотримання відповідачкою копії ухвали суду від 07.12.2021 відразу ж після її постановлення або ж не ознайомлення із її змістом відразу ж після її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 13.12.2021 зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони відповідача щодо належного користування процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі «Мушта проти України», № 8863/06 від 18.11.2010 року).

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Отже, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Тим більше, якщо строк поновлюється без поважних причин.

Що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З урахуванням наведеного відсутні передбачені законом підстави для відкриття апеляційного провадження за поданою відповідачкою ОСОБА_1 апеляційною скаргою на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2016, у зв`язку із чим необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, що відповідає ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Керуючись ст.358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними зазначені відповідачкою ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2016 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 червня 2016 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя

Судді