Справа № 484/934/22
Провадження № 2/484/609/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", третя особа: Первомайський відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15209 від 30.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з нього на користь ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованості в сумі 16 170 грн. за кредитним договором № 1357339 від 07.10.2019 року, укладеним між ним та ТОВ "Авентус України".

Позов мотивовано тим, що заборгованість за даним виконавчим написом не є безспірною, виконавчий напис вчинений з порушенням норм законодавства. Він не підписував у будь-який спосіб вищевказаний кредитний договір з ТОВ "Авентус України". Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був нотаріально посвідчений.

Вважає, що на час вчинення виконавчого напису у приватного нотаріуса не було усіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а також нотаріусом не були дотримані вимоги законодавства, оскільки чинне законодавство передбачало вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору, внаслідок чого було порушено його права.

Ухвалою суду від 30.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.

Ухвалою суду від 30.03.2022 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 65942186 з примусового виконання виконавчого напису № 15209, вчиненого 30.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Відповідачу та третій особі направлено копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву разом з наданими документами, та роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов. Відповідача попереджено, що у разі ненадання відзиву і доказів у встановлений судом строк без поважних причин справу буде вирішено за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 12.05.2022 року судовий розгляд справи відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Судом було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. надати суду належним чином завірену копію нотаріальної справи, в межах якої вчинено виконавчий напис № 15209 від 30.03.2021 року.

Ухвалою суду від 01.06.2022 року судовий розгляд справи відкладено через відсутність відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідач завчасно отримав позовну заяву з доданими до неї документами, однак у визначений судом строк не надав суду відзиву та доказів на спростування позовних вимог у разі їх наявності. Пояснень від третьої особи до суду не надходило.

Судом встановлено, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.12.2021 року № 1920/6 "Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка О.Є.", на підставі наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2021 року № 4722/5 діяльність приватного нотаріуса Остапенка Євгена Михайловича припинена з 31 грудня 2021 року. Хоча нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Остапенка Є.М. і припинена, однак документи нотаріального діловодства та архів до Київського державного нотаріального архіву не передані, про що Управлінням нотаріату ЦМУ МЮ (м. Київ) 01.04.2022 року за № 8855/5-22 надано відповідь.

Однак, витребувані на підставі ухвали суду документи приватним нотаріусом не надано.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 15209 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 1257339 від 07.10.2019 року, укладеним з ТОВ "Авентус Україна", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ "Фінансова компанія управління активами", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", за період з 20.02.2020 року по 30.03.2021 року з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, 16 220 грн.

Суду не надано доказів про відступлення ТОВ "Авентус Україна" права вимоги за кредитним договором; документів, які підтверджують заборгованість позивача перед відповідачем, а також інших документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису.

01.07.2021 року головним державним виконавцем Первомайського відділу ДВС у Первомайському районні Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65942186 з примусового виконання спірного виконавчого напису, що підтверджується копією постанови.

В межах виконавчого провадження державним виконавцем 22.07.2021 року винесені постанови про арешт майна та коштів боржника ОСОБА_1 , а також 13.09.2021 року звернуто стягнення на його доходи, які він отримує у ПрАТ "ЗАВОД "ФРЕГАТ", що підтверджується постановою про стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Позивач вважає, що заборгованість не є безспірною, виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, тому звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначені умови вчинення виконавчих написів, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1).

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172.

Згідно з п.2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (зі змінами), на який міститься посилання в оскаржуваному написі, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові у справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 Розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України "Про нотаріат", підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ).

Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання, та можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання.

ОСОБА_1 повідомлень не отримував, жодних листів та претензій щодо несплати боргу йому не надходило. Докази належного направлення та отримання письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором відсутні, що свідчить про відсутність безспірності зобов`язання боржника.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед фінансовою компанією, зазначені у написі, є безспірними.

Вказане свідчить про те, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису було здійснено за відсутності документів, які свідчать про безспірність заборгованості боржника.

Крім того, кредитний договір, який подавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був нотаріально посвідчений, а відтак не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису і унеможливлювало нотаріуса вчиняти виконавчий напис.

Таким чином, вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору за наявності безспірності заборгованості перед стягувачем.

Враховуючи вищезазначене, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості; вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим.

За встановлених судом обставин суд визнає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню.

Відповідно до пункту 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження вказаних витрат суду надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/22 від 24.01.2022 року, укладеного між адвокатським бюро "Калінін і Партнери" та ОСОБА_1 ; додаткову угоду № 1 від 24.01.2022 року до договору про надання правової допомоги, в якому визначено гонорар адвоката в сумі 5 000 грн.; меморіальні ордери № @2PL204540 від 14.02.2022 року та № @2PL582129 від 10.05.2022 року про оплату за послуги адвоката 5 000 грн. та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 21.02.2022 року.

Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № 910/12876/19 від 07.07.2021 року зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

З огляду на те, що відповідач не оспорював розмір відшкодування судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, а позивачем доведено, що ним понесено витрати на таку допомогу, суд вважає, що розмір судових витрат в сумі 5 000 грн. є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для учасників, а тому підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 77-81, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", третя особа: Первомайський відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 30.03.2021 року за реєстраційним номером 15209 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" заборгованості за період з 20.02.2020 року по 30.03.2021 року з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису в сумі 16 220 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1 488 грн. 60 коп. та на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., а всього 6 488 (шість тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ", адреса: 08201, Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А офіс 204; .

Третя особа - Первомайський відділ ДВС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),адреса: 55213, Миколаївська область, м. Первомайськ, пров. Бебюш Капон, 16; .

Повний текст судового рішення виготовлено 22 червня 2022 року.

СУДДЯ: