ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/239/22
Провадження №2-з/477/6/22
УХВАЛА

04 лютого 2022 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Саукова А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 16583 від 16 листопада 2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Провадження у справі не відкрито.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні, яке відкрите за оскаржуваним виконавчим написом № 16583 від 16 листопада 2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Дослідивши та проаналізувавши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заява про забезпечення позову, згідно пункту 2 частини 1 статті 152 ЦПК України, може бути подана одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Приписами статті 151 ЦПК України визначений зміст і форма заяви про забезпечення позову.

Згідно частини 5 статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення позову ставка судового збору встановлюється - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач у своїй заяві вказав, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За змістом пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 (провадження №14-730цс19) висловлений правовий висновок про те, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В ухвалі від 06 травня 2020 року у справі № 9901/70/20 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ. Відповідно до статті 22 цього Закону ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.

Враховуючи, що предмет позову не стосується пільг та соціального захисту учасника бойових дій, визначених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.

Відповідно до частини 9 статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 151, 153, 258, 260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.А.Саукова