Справа №442/8000/21
Провадження №2/442/161/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді - Хомика А.П.

з участю секретаря судового засідання Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в :

12.10.2021 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить здійснити реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташовані на АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що 27.04.1985 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі ЗАГС Самбірського міськвиконкому, актовий запис за №94. 6 листопада 2012 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області шлюб між ними розірвано. За час проживання у шлюбі з 1988 по 2012 рік вона з відповідачем побудували двоповерховий житловий будинок з цокольним поверхом, господарськими будівлями /літня кухня-сарай/ та спорудами, що знаходиться на приватизованій земельній ділянці для обслуговування житлового будинку площею 0,057 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами перебуває у її власності на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року. Земельна ділянка площею 0,057 га, кадастровий номер :01:044:0189, також перебуває у її власності на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 від 13 червня 2013 року.

11 лютого 2014 року Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 217,3 кв.м., житлова 94,8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року; Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 0,057 га, кадастровий номер :01:044:0189, яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 від 13 червня 2013 року. Таким чином, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 та

1/2 ідеальна частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:044:0189.

Протягом всього періоду володіння вищевказаним об`єктом нерухомого майна, сторони не можуть досягнути згоди щодо користування будинком. Відповідачем систематично вчиняються перешкоди у користуванні нерухомим майном. Більше того, Відповідач жодним способом не виконує обов`язки щодо утримання будинку. Це призводить до численних конфліктів та судових спорів щодо згаданого житлового будинку. Так, до прикладу, 30 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про стягнення коштів на утримання майна, у зв' язку із там, що вона самостійно сплачує за послуги постачальних організацій за майно, де ОСОБА_2 є співвласником. 07 червня 2021 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/1750/21 стягнуто з ОСОБА_2 17400,37 грн.

Таким чином, спільне володіння на користування даним будинком неможливе, а тому вважає за доцільне здійснити поділ спільного майна в судовому порядку.

24.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Позову не визнає і заперечує в цілому, вважає, що позовні вимоги не конкретні, висновки експерта неповні і неналежні, а тому не можуть бути доказом у справі.

25.11.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. Вважають, що у представленому висновку експертизи повністю забезпечені інтереси як позивача так і відповідача.

Позивачка та її представник адвокат Петречків Н.-Д.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити та здійснити реальний розподіл житлового будинку згідно висновку експерта №496/2021 від 06.08.2021.

Відповідач та його представник адвокат Люшин М.С. позову не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. Доповнили, що відповідач є пенсіонером і через свій майновий стан не зможе здійснити роботи по поділу будівлі. З вказаним варіантом поділу категорично не погоджується.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, експерта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа якого 217,3 кв.м., житлова 94,8 кв.м., яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 09 серпня 2013 року; Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на 1/2 ідеальну частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 0,057 га, кадастровий номер :01:044:0189, яка належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 від 13 червня 2013 року. Таким чином, ОСОБА_2 належить на праві спільної часткової власності 1/2 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1 та 1/2 ідеальна частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:044:0189.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст. ст. 58-59 ЦПК України.

З висновку експерта №496/2021 будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлено питання щодо можливості розподілу спірного житлового будинку для роздільного користування 1/2 ідеальною частиною будинку з відповідними господарськими будівлями та прилягаючою земельною ділянкою між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вбачається, що експертом запропоновано один варіант розподілу житлового будинку з розміром грошової компенсації за відхилення реально виділених часток домоволодіння та один варіант порядку користування земельною ділянкою.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Таким чином, (як роз`яснює ВСУ у своїй Постанові від 03.04.2013 року справа №6-12цс13) виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відтак, експертом у наданому суду висновку пропонується лише один варіант розподілу житлового будинку в натурі. Слід одночасно зазначити, що сторона відповідача не погодилась на запропонований розподіл будинковолодіння, оскільки такий в першу чергу не відповідає фактичному користуванню будинком. Проте, сторона відповідача і не клопотала щодо проведення додаткової інженерно-технічної експертизи для визначення інших можливих варіантів розподілу.

Верховним Судом України у правових висновках також роз`яснено, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Що стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових приміщень, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Як вбачається з висновку №496/2021 будівельно-технічної експертизи, позивачу ОСОБА_1 пропонується виділити 1-й поверх, цокольний поверх, зовнішні сходи бетонні літ.а -13,9 кв.м., частину літньої кухні-сараю літ. Б, сходи бетонні літ. б2-1,2 кв. м., колодязь літ. К - 8,8 м. п., огорожа літ. 2 - 7,5 кв. м., огорожа літ. 3 - 20,7 кв. м., ворота літ. 4 - 9,0 кв.м., замощення літ. І - 7,0 кв. м. - (частина зі спільного користування).

2-му співвласнику - ОСОБА_2 - пропонується виділити приміщення в будинку позначені: 1-й поверх: літ. 1-1 - сходова клітка [частина (2,85+0,125)х2,27м)] - 6,8 кв. м.; 2-й поверх, частину літньої кухні-сараю літ. Б, зокрема приміщення літньої кухні у лівій частині будівлі по зовнішній довжині 7,36 м (площа забудови 31,9 кв. м.) Прибудова літ. б - 5,3 кв. м. (площа забудови - 6,3 кв. м.) Сходи бетонні літ. 61 - 4,5 кв. м. Навіс літ. Г - 15,9 кв. м. Огорожа літ. 1 - 24,7 кв. м. Огорожа літ. 2 - 8,5 кв. м. Ворота літ. 5 - 4,2 кв. м. Замощення літ. І - 13,7 кв. м. - (в т. ч. частина зі спільного користування 7,0 кв.м), Горище в будинку.

Для ізолювання виділених частин будинку співвласникам в окреме користування виникає необхідність проводити ремонтно-будівельні роботи на стадії проектного завдання.

Розмір грошової компенсації за відхилення реально виділених часток домоволодіння сторонам від ідеальних часток становить: ОСОБА_1 сплачує 47716 грн. ОСОБА_2 .

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги заперечення сторони відповідача, суд дійшов до переконання, що запропонований експертом вказаний варіант розподілу житлового будинку в натурі є недоцільним і таким, що може порушувати права та інтереси відповідача. На думку суду, слід враховувати інтереси відповідача щодо фактичного користування спірним будинком, що склалося вже історично, а варіант розподілу будинку, запропонований експертом, не є найбільш наближеним до його фактичного користування, що й не заперечила позивач ОСОБА_1 ( зокрема, щодо користування цокольним (підвальним) приміщенням).

Відповідач пропонував позивачу замінити варіанти розподілу будинку - ті, що запропоновані позивачці виділити йому, і навпаки, однак остання не погодилась з такою пропозицією. Крім цього, останній вказав, що експертом не враховано вартість ремонтно-будівельних робіт, які він мав би здійснити для ізолювання виділених частин будинку.

Як пояснив у судовому засіданні експерт ОСОБА_3 , при проведенні експертизи він давав відповіді на запитання позивачки (запропонований варіант розподілу), а тому інших варіантів розподілу ним не вказано. Вказаний варіант відповідає діючим будівельним нормам та правилам та жодним чином не порушує права сторін.

Висновок експерта суд оцінює в сукупності з іншими доказами у справі, як це передбачено частиною 6 статті 147 та статтею 212 ЦПК України. Зокрема, положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом не здобуто інших доказів у справі щодо варіантів реального розподілу будинковолодіння, запропонованих відповідним фахівцем, який має спеціальні знання, і такі не надані сторонами у справі. Зокрема, учасниками судового розгляду не заявлялись клопотання щодо проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи з метою визначення інших варіантів поділу житлового будинку в натурі.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відтак, виходячи із принципу диспозитивності та змагальності сторін, враховуючи вищевикладене та незгоду суду із висновком експерта, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо поділу житлового будинку в натурі у відповідності до висновку експерта №496/2021 від 06.08.2021 не можуть підлягати до задоволення.

Водночас, суд вважає, що не провівши реального розподілу будинковолодіння у відповідності до ідеальних часток у спільній частковій власності, проведення поділу земельної ділянки в натурі є передчасним, оскільки від вирішення питання про поділ будинку залежить вирішення спору щодо земельної ділянки, на якій розташований цей будинок, а тому у задоволенні цієї частини позовних вимог також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 258,259, 263-265, 352, 354 ЦПК України,-

ухвалив :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та встановлення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.06.2022.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.П. Хомик