Справа № 297/3253/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що він, позивач ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 28.01.2008 року № 557 придбав від ОСОБА_3 житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 та набув право приватної власності на даний будинок. У його будинку залишився зареєстрованими відповідач ОСОБА_4 , але він вже більше шести років не проживає у будинку, живе окремо по невідомій йому адресі. Вони не пов`язані з ним спільним побутом, між нами відсутня домовленість про те, що відповідач може жити в будинку або бути зареєстрованим за адресою будинку. Залишення відповідача зареєстрованим в житловому будинку позивача є значною перешкодою у здійснені ним, позивачем, свого права щодо вільного користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. Так, позивач не маю змоги оформити належним чином право на субсидії через відповідача, який зареєстрований в будинку, що є тягарем для нього. Крім цього, позивач зазнає незручності через те, що в належному йому житловому будинку зареєстрована інша особа, про місцезнаходження яких він навіть не знає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.01.2008 року № 557ОСОБА_1 придбав від ОСОБА_3 житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 (а.с. 4,5).

Згідно повідомлення Центру надання адміністративних послуг від 22.12.2021 року у будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Однак, відповідач фактично в ньому не проживає.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , більше шести років там не проживає та добровільно не знявся із реєстрації місця проживання, чим порушує права власника, тому позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставним і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 137, 141, 280-282, 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 321, 391, 405, 406 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»,

рішив:

Позов ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_4 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ