Справа №705/4443/18
2/705/260/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючої судді Годік Л.С.

з участю: секретаря судового засідання Заболотної Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником позивача адвокатом Козиревич Оксаною Сергіївною, до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Зазначає, що 17 лютого 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто домовленості, згідно якої відповідач взяла у нього борг 15900 гривень строком на 1 рік, тобто 17 лютого 2017 року. В підтвердження чого, відповідач власноручно написала розписку, в якій особисто поставила підпис. Однак, у вказаний термін йому борг не повернула. 17 лютого 2017 року він письмово звернувся до відповідача з проханням повернути борг та добровільно врегулювати дане питання, однак ОСОБА_2 борг не повернула, чим ухиляється від виконання свого зобов`язання.

Вказує, що відповідач має сплатити йому борг у сумі 15900 грн. Також 3% річних в сумі 733,14 грн., а всього станом на 01 вересня 2018 року повинна сплатити 19390,75 грн.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг з урахування індексу інфляції та 3% річних в розмірі 19390,75 грн. та судові витрати.

03.06.2019 ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 21131,14 грн. та судові витрати.

Всудове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з?явилися, попередньо представник ОСОБА_3 подала на адресу суду заяви про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.09.2021 в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відгуку щодо позову не надала.

Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, беручи до уваги позицію позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 лютого 2016 року відповідач ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 15900 гривень про що написала розписку.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року N 6-1967цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки, суд для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України повинен виявити справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа.

Саме такий правовий висновок про застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі N 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів України.

Зокрема, як убачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року за наслідками розгляду справи N 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх позовних вимог, не надав суду, а ні оригінал розписки, а ні її копію.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені вище фактичні обставини справи та зазначені норми закону, та оскільки не було доведено факту укладення між сторонами договору позики, та відповідно факту існування боргового зобов`язання, тому суд вважає, що позов про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 21131,14 гривень є неоґрунтованим, й за цих підстав в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Л. С. Годік