Номер провадження: 22-ц/813/3157/22
Номер справи місцевого суду: 509/3624/20
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Бочарова А.І., повний текст рішення складено 05 травня 2021 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Одеської дирекції приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в:

В рамках кримінального провадження № 509/5094/18 за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Одеської дирекції приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданих злочином, в якому просила:

- стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в якості компенсації матеріальної шкоди суму у розмірі 186 246,05 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 , в якості компенсації моральної шкоди суму у розмірі 250 000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 витрати на надання правової допомоги у розмірі 5 000 грн.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2019 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 місяці без позбавлення права керування транспортними засобами. Позов ОСОБА_1 задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування закритий. Роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати у вигляді правової допомоги в розмірі 5000 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року, вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2019 року, яким ОСОБА_2 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України змінено в частині призначеного покарання. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбуття покарання, призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2019 року з випробувальним терміном на 2 роки. Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2019 року в частині закриття провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 186 246,05 грн. скасований та призначено новий розгляд зазначеного позову в порядку цивільного судочинства в суді першої інстанції в іншому складі суду. В решті вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2019 року залишений без змін.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.09.2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», Одеської дирекції ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 250 000,00 грн. та процесуальних витрат у вигляді правової допомоги в розмірі 5000,00 грн. Виключений ОСОБА_2 зі складу відповідачів. Продовжений розгляд справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», Одеської дирекції ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування свого цивільного позову, ОСОБА_1 зазначила, що 27.06.2018 року, в світлий час доби, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним транспортним засобом марки «Ford Sierra» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по автодорозі в напрямку від смт. Авангард до с. Сухий Лиман. Під`їжджаючи до повороту в садовий кооператив «Тепличний» Овідіопольського району Одеської області, де попереду на його смузі руху зупинились автомобілі, після чого водій ОСОБА_2 , не витримав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, для уникнення зіткнення з автомобілем, що стояв на його смузі, перед зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , що стояла біля зупинки громадського транспорту «Тепличний». Своїми діями водій ОСОБА_2 , порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та 12.1 «Правил дорожнього руху України». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини водія ОСОБА_2 , який під час керування транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, потерпілій ОСОБА_1 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому правого стегна в верхній третині, що, згідно п. 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 186 246,05 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити, посилаючись на неповність та неправильність оцінених доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що суд першої інстанції фактично не аналізував зміст наданих позивачем документів та не вивчав, чи відповідають зазначені витрати матеріальної шкоди положенням закону.

У запереченням на апеляційну скаргу, адвокат Татар В.Г., представник ОСОБА_1 зазначає, що доводи апеляційної скарги не відповідають дійсності, оскільки до суду були надані належні докази на підтвердження понесених матеріальних витрат на лікування ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі, з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_2 у встановлений законодавством строк звернувся з заявою до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», при цьому страхова компанія не відмовила у виплаті страхової суми, але і не виконала свої зобов`язання по відшкодуванню шкоди, а оскільки дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 27.06.2018 року, є страховим випадком, тобто є подією, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, вона має бути відшкодована, у зв`язку з чим стягнув з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 186 246,05 грн.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується в повному обсязі, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2019 року, який був змінений ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.07.2020 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 місяці без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбуття покарання, призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.11.2019 року з випробувальним терміном на 2 роки. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задоволений. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процесуальні витрати у вигляді правової допомоги, в розмірі 5000 грн.

Своїми діями водій ОСОБА_2 , порушив вимоги п. п. 1.5, 2.3 б), 10.1 та 12.1 «Правил дорожнього руху України».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини водія ОСОБА_2 , який під час керування транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, потерпілій ОСОБА_1 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритого осколкового перелому правого стегна в верхній третині згідно п. 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Ford-Sierra» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 вбачається порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, яке з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням подією цієї пригоди.

Протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_2 органами досудового розслідування кваліфіковані по ст. ст. 286 ч.2 КК України:

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якого ОСОБА_2 визнаний винним, пішоходу ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2348 від 25.10.2018 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритого осколкового перелому правого стегна в верхній третині згідно п. 2.1.3 «м» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; б) закритих переломів 4,51 -ї плеснових кісток правої кисті спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості; в) рваної рани області лівої підколінної ямки спричинила розлад здоров`я строком понад 6-ть, але не більше як 21 день і за цим критерієм згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК8285904 від 26.06.2018 року.

Приписами ст. 24.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до приписів ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1195, 1199 ЦК України винна особа повинна відшкодувати потерпілій особі завдану майнову та моральну шкоду.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» кожен з водіїв повинен мати поліс обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону).

Дорожньо-транспортна пригода, яка сталося 27.06.2018 року, є страховим випадком, тобто є подією, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП має бути відшкодована.

Відповідно до п.1.3 ст.1 вказаного Закону, ОСОБА_1 є потерпілою від ДТП.

При настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст.22 Закону, ст. 990 ЦК України).

Згідно виписки № 8400 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.08.2018 року, хвора ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась у стаціонарі КУ «Міська клінічна лікарня № 11» з 27 червня 2018 року по 03 серпня 2018 року з діагнозом: Відкритий оскольчатий перелом в/3 правої стегнової кістки зі зміщенням уламків. Закриті переломи 4-5-ої п`ясткових кісток правої кисті. Рвані рани в/3 правого стегна і області лівої підколінної ямки. Жирова емболія, дифузний кардіосклероз, ІХС, атеросклероз аорти.

Також згідно Виписки № 8400 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 03.08.2018 року, під час знаходження на стаціонарному лікуванні у КУ «Міська клінічна лікарня № 11» проходила лікування у 2-і травматології, де була проведена обробка ран, накладання системи скелетного витягування, гипсовання правої кисті і інші необхідні процедури. З 28.06.2018 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та розвитком жирової емболії, знаходилась у реанімаційному відділенні до 09.07.2018 року, де була проведена операція правого бедра. З 09.07.2018 року проходила лікування у 1-ої та 2-ої травматології. Виписана зі стаціонару 03.08.2018 року для продовження лікування у поліклініці за місцем проживання. При знаходженні в реанімації і також після проведення операцій правого бедра, потерпіла знаходилась у лежачому стані, тому були необхідні витрати на підгузники, пеленки, пакети та інші предмети догляду, які є необхідністю.

Згідно копії медичної карти амбулаторного хворого № 2071/3, заведеної 03.08.2018 року, після стаціонарного лікування у КУ «МКЛ № 11» ОСОБА_1 проходить амбулаторне лікування в КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» до часу подання цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно Довідки до Акту огляду МСЕК № 499697 від 11.01.2019 р. Спеціалізована травматологічна медико-соціальна експертна комісія 04 січня 2019 року встановила ОСОБА_1 другу групу інвалідності з 04.01.2019 року безстроково, у зв`язку з наявністю діагноза: «Консолидирующий перелом верхней трети правого бедра. Состояние после металоостесинтеза. Посттравматический коксартроз ІІ-ІІІ степени. Болевой синдром. Закрытый перелом 4-5 костей правой кисти. ИБС».

Звертаючись до суду з цивільним позовом, ОСОБА_1 , зазначила, що матеріальна шкода, яка спричинена внаслідок ДТП складається із:

1) витрат пов`язаних з проходженням лікування, призначеного лікарем під час знаходження на стаціонарному лікуванні, які підтверджені чеками та складають - 81 262,05 грн.;

2) витрат пов`язаних з проходження медичних обстежень (рентген, КТ, МРТ, МРТ та інші) та консультацій спеціалістів та складають - 7 800 грн.;

3) витрат викликаних необхідністю посиленого харчування та складають 3000 грн. в місяць на протязі 7 місяців, загальна сума витрат - 21 000 грн.;

4) витрат викликаних необхідністю стороннього догляду: санітарний догляд в: а) реанімації 11 днів по 600 грн., загальна сума - 6 600,00 грн. та б) терапевпевтичне відділення 27 днів по 200 грн., загальна сума - 5 400 грн.;

5) витрат пов`язаних із користування коляскою, переміщення по лікарні, обміном постільної білизни 27 днів по 200 грн., загальна сума - 5 400 грн.;

6) витрат пов`язаних з наданням послуг доглядальниці згідно умов «Договору на оказание услуг» № 09/08 від 09.08.2018 року, за умовами якого, послуги доглядальниці коштували 300 грн. на добу, згідно умов договору та квитанцій сплачено 51 600 грн.

7) Згідно умов п. 3.3.2. «Договору на оказание услуг» № 09/08 від 09.08.2018 року, потерпіла ОСОБА_1 була зобов`язана надавати доглядальниці окреме спальне місце та забезпечити харчуванням у відповідності до норм споживання дорослої людини. Прожитковий мінімум складає за вересень-листопад 2018 року 1777 грн. х 3 місяці = 5 331,00 грн. В грудні 2018 року прожитковий мінімум складав - 1853,00 грн., загальна сума витрат - 7 184,00 грн.

Таким чином, загальна сума витрат пов`язаних з проходженням лікування та інші додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, складає 186 246,05 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з тим, що сума матеріальної шкоди, яку зазначила позивачка складає загальний розмірі 186 246,05 грн., оскільки її розмір не підтверджений наявними в матеріалах справи доказами саме зазначеної суми.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на доказ суми матеріальної шкоди позивачем надані до суду квитанції до прибуткового касового ордеру від 16.08.2018р. на суму 4800 грн., від 09.08.2018р. на суму 3600 грн., від 03.09.2018р. на суму 9000, від 31.10.2018р. на суму 10350 грн., загальний розмір якої складає 27750 грн. (а.с. 18, 24-25).

Тобто, витрати пов`язані з наданням послуг доглядальниці згідно умов «Договору на оказание услуг» № 09/08 від 09.08.2018 року підтверджені частково, а саме на суму 27750 грн.

Також надані належні докази, які підтверджені чеками про оплату медичних препаратів на загальну суму 17386,93 грн. (а.с. 31-32, 33 зв.б., 36 зв.б., 42, 43 зв.б., 46).

При цьому суд не бере до уваги чекі, які містяться в матеріалах справи, оскільки у деяких не зазначені найменування товару, не зазначена сплата, також надані повторні чекі та їх копії (а.с. 32 зв.б., 35, 36 зв.б., 37, 42, 46).

Проте, доказів про сплату медикаментів на суму 1681,12 грн., 2612,97 грн., а також 2248,02 грн. в матеріалах справи відсутні (а.с. 36).

Також на підтвердження сплати комплекту фіксаторів для інтрамедуллярного остеосинтезу стегнової кістки PFNA наданий до суду рахунок-фактура та видаткова накладна на суму 29600 грн. (а.с. 34).

У зв`язку з чим, сума матеріальних збитків ОСОБА_1 складає загальний розмір 74736,93 грн.

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про стягнення суму матеріальних збитків у розмірі 186 246,05 грн., загальний розмір яких не підтверджений належними доказами.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язаний, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд, обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що позивач на підтвердження доводів позовних вимог довів належним чином суму матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП у загальному розмірі 74736,93 грн., яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», у зв`язку з тим, що цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи.

Оскільки, висновки суду першої інстанції зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення матеріальних збитків та судового зборуз ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягає задоволенню частково, колегія суддів дійшла до висновку про те, що сплачений судовий збір, поданий ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за розгляд апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України» пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1673,69 грн.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2021 року в частині стягнення матеріальних збитків та судового збору - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову.

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Одеської дирекції приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства страхова компанія «Арсенал Страхування» (, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) суму матеріальних збитків у розмірі 74736 гривень 93 копійки.

Компенсувати приватному акціонерному товариству страхова компанія «Арсенал Страхування» (, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154), судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України» пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1673гривні 69 копійок.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 07 лютого 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ Т.В. Цюра