Житомирський апеляційний суд
Справа №275/211/21 Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л. І.
Категорія 76 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б, Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Дяченко Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу №275/211/21 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Лівочка Л.І.

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що з 17 серпня 2004 року вона працювала в Брусилівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості на різних посадах. З 03 квітня 2018 року була переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії.

Наказом Житомирського обласного центру зайнятості №32-к від 02 лютого 2021 року її звільнено з вищевказаної посади з 03 лютого 2021 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штатів. Вважає, що дії відповідача суперечать нормам чинного трудового законодавства, що передбачає вивільнення працівників у разі скорочення штату працівників.

Так у Брусилівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості працювало шість провідних фахівців з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг. В разі скорочення штату провідних фахівців з питань зайнятості про можливе вивільнення повинні були бути попереджені всі працівники, які працюють на посадах що скорочуються. Однак про можливе вивільнення було попереджено її і ще одного працівника, яких в подальшому і було звільнено.

Таким чином, у Брусилівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості відбулось не скорочення штату провідних фахівців з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг, а скорочення певних працівників, без застосування вимог ч.1, п.1-3 ч.2 ст.42 КЗпП України.

Також вважає, що під час вирішення питання щодо звільнення працівників роботодавець також не врахував наявність у неї переважного права на залишенні на роботі, зокрема ті обставини, що вона працює у Брусилівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості 17 років, має профільну та вищу від інших працівників кваліфікацію і продуктивність праці. Крім того, позивач є багатодітною матір`ю, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх синів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також повнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час навчається на денній формі в Державному університеті телекомунікацій. Отже, її робота є практично єдиним джерелом доходу в сім`ї, оскільки чоловік отримує мінімальну заробітну плату.

З урахуванням вищевикладеного просила визнати протиправним та скасувати наказ Житомирського обласного центру зайнятості №32-к від 02.02.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості за скороченням штатів, поновити її на роботі до Житомирського обласного центру зайнятості на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості та стягнути з Житомирського обласного центру зайнятості на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 лютого 2021 року до дня поновлення на роботі, а також понесені судові витрати.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування вимог скарги зазначає, що при визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників. Однак, судом першої інстанції не було надано оцінки продуктивності праці позивача та інших працівників, яких було залишено на посадах, про що були подані відповідні докази. Крім того, вважає, що суд також не надав належної оцінки тій обставині, що роботодавець не виконав вимоги ч.2 ст. 40 , ч.3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування позивача та не надав доказів про відсутність у нього вакантних посад, які б могла обіймати позивача з урахуванням її кваліфікації. Також суд не звернув увагу на порушення роботодавцем норм трудового законодавства під час вивільнення працівників у разі скорочення штату працівників, оскільки під час скорочення штату провідних фахівців з питань зайнятості про можливе вивільнення повинні були бути попереджені всі працівники, які працюють на посадах що скорочуються. Однак про можливе вивільнення було попереджено тільки позивача і ще одного працівника, яких в подальшому і було звільнено.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції під час розгляду справи вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з нормами чинного законодавства. Так Житомирським обласним центром зайнятості будь-яких передбачених трудовим законодавством прав та гарантій ОСОБА_1 при наступному її вивільненні порушено не було.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги не визнала.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Від представника позивача адвоката Нестеренко М.М. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та їх вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 з 17 серпня 2004 року працювала в Брусилівській районній філії Житомирського обласного центру зайнятості на різних посадах.

Наказом №106 від 05 квітня 2018 року, ОСОБА_1 переведена на посаду провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості (т.1 а.с.7).

Наказом Державного центру зайнятості від 21.10.2020 року №69 «Про оптимізацію чисельності» гранична чисельність працівників Житомирської обласної служби зайнятості зменшена на 41 штатну одиницю (т.1 а.с.34).

Згідно наказу Житомирського обласного центру зайнятості від 10.04.2020 року №128 «Про затвердження граничної чисельності працівників Житомирського обласного центру зайнятості на 2020 рік» гранична чисельність працівників Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості затверджена в кількості 9 одиниць (т.1 а.с.37,38).

Відповідно до наказів Житомирського обласного центру зайнятості від 26.10.2020 року №1336 «Про внесення змін у додаток до наказу Житомирського обласного центру зайнятості від 10.04.2020 року №128» та від 28.10.2020 року №1346 «Про введення в дію змін до штатних розписів апарату міських центрів зайнятості, філій Житомирського обласного центру зайнятості» затверджена гранична чисельність працівників Брусилівської районної філії Житомирського ОЦЗ - 7 одиниць (т.1 а.с.39, 42, 43).

Наказом Житомирського обласного центру зайнятості від 28.10.2020 року № 1345 «Про внесення змін до штатного розпису апарату, міських центрів зайнятості, філій Житомирського обласного центру зайнятості» зі штатного розпису з 28.10.2020 року Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості було виведено 2 штатні одиниці, зокрема дві посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг (т.1 а.с.41).

Наказом Житомирського обласного центру зайнятості від 28.10.2020 року № 1347 «Про оптимізацію чисельності та створення комісії з працевлаштування та розгляду питань, пов`язаних зі скороченням чисельності та штату працівників» з метою ефективного проведення порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників, визначення переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників, була створена комісія з працевлаштування та розгляду питань, пов`язаних зі скороченням чисельності та штату працівників (т.1 а.с.44-45).

На проведеному 29 жовтня 2020 року засіданні комісії з працевлаштування та розгляду питань, пов`язаних зі скороченням чисельності і штату працівників у зв`язку з оптимізацією чисельності працівників державної служби зайнятості Житомирської області, було розглянуто продуктивність праці і кваліфікацію провідних фахівців з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості: ОСОБА_5 (за функціональною ознакою - кар`єрний радник), ОСОБА_6 (поєднує функції реєстратора та інженера з комп`ютерних систем), ОСОБА_7 (консультант роботодавця), ОСОБА_8 (за функціональною ознакою - кар`єрний радник) та ОСОБА_1 (поєднує функції реєстратора та фахівця з профнавчання). Під час засідання було встановлено, що нижчі за інших фахівців, показники у роботі у ОСОБА_6 і ОСОБА_1 .

Продуктивність праці фахівців Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості наведена у витягу з Додатку 1 до Протоколу засідання Комісії від 29.10.2020 року №1 (т.1 а.с.55-88).

За результатами засідання комісії було вирішено рекомендувати директору Житомирського обласного центру зайнятості попередити про оптимізацію чисельності працівників служби зайнятості Житомирської області фахівців, посади яких виведено зі штатних розписів на 2020 рік та звільнити у зв`язку зі скороченням за п.1 ст. 40 КЗпП України ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.52-54).

03 грудня 2020 року позивач письмово попереджена про наступне звільнення за пунктом 1 ст.40 КЗпП України (т.1 а.с.17).

Наказом Житомирського обласного центру зайнятості №32-к від 02 лютого 2021 року, ОСОБА_1 звільнено з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості з 03.02.2021 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штатів (т.1 а.с.18).

Згідно зі статтею 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

Отже, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши наявні у справі докази та надавши їм належну оцінку, правильно виходив із того, що звільнення ОСОБА_1 з посади провідного фахівця з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятостіна підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України відбулось з дотриманням норм чинного трудового законодавства та порядку скорочення штатів працівників.

Також суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у відповідача дійсно відбулося скорочення штатів, позивача попереджено про звільнення не менше ніж за два місяці, у роботодавця були відсутні вакантні посади, які б могла обіймати позивач з урахуванням її кваліфікації, відповідачем перевірено наявність переважного права на залишення позивача на роботі.

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що позивач мала преважне право на залишенні на роботі через більш високу кваліфікацію і продуктивністю праці є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років, з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці.

Судом під час розгляду справи було встановлено, що наказом Житомирського обласного центру зайнятості від 28.10.2020 року № 1347 «Про оптимізацію чисельності та створення комісії з працевлаштування та розгляду питань, пов`язаних зі скороченням чисельності та штату працівників» з метою ефективного проведення порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників, визначення переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників, у відповідача була створена відповідна комісія.

На проведеному 29.10.2020 року засіданні, Комісією розглянуто продуктивність праці і кваліфікацію провідних фахівців з питань зайнятості відділу надання соціальних послуг Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості: ОСОБА_5 (за функціональною ознакою - кар`єрний радник), ОСОБА_6 (поєднує функції реєстратора та інженера з комп`ютерних систем), ОСОБА_7 (консультант роботодавця), ОСОБА_8 (за функціональною ознакою - кар`єрний радник) та ОСОБА_1 (поєднує функції реєстратора та фахівця з профнавчання).

Так, нижчі за інших фахівців, показники у роботі були встановлені у ОСОБА_6 і ОСОБА_1 . Зокрема, вказані показники були встановлені за даними звіту про навантаження на фахівців (щоденного), згенерованого за допомогою ЄІАС .КЕТ, які мають у системі функціональну ознаку «реєстратор» та не надають послуг безробітним, яких на обліку перебуває у кількості 362 осіб (продуктивність праці фахівців Брусилівської районної філії Житомирського обласного центру зайнятості наведена у витягу з Додатку 1 до Протоколу засідання Комісії від 29.10.2020 року №1).

Крім того, на засіданні комісії були розглянуті і посадові інструкції працівників.

Так згідно посадової інструкції ОСОБА_9 , затвердженої 19.08.2019 року, остання надає інформаційно-консультаційні послуги, послуги зі сприяння у працевлаштуванні, вживає заходів із проведення профорієнтації, профдіагностики особам, які звертаються у службу зайнятості з метою пошуку роботи, забезпечує ведення бази даних шукачів роботи.

Натомість, посадова інструкція ОСОБА_5 , ОСОБА_8 передбачає надання вищевказаних послуг як шукачам роботи, так і зареєстрованим безробітним. Крім того, коло посадових обов`язків передбачає здійснення реєстрації, перереєстрації безробітних, ведення обліку осіб, які шукають роботу та включає функції з прийняття обґрунтованих рішень щодо призначення матеріального забезпечення зареєстрованим безробітним.

Зазначені функції потребують додаткових спеціальних знань, здатності до тривалого навантаження та стресостійкості, концентрації уваги, обсягу часу, а також підвищену відповідальність за матеріальну складову.

Також роботодавцем досліджувалась посадова інструкція ОСОБА_7 , згідно якої на неї покладені функції консультанта роботодавця. Між тим, у звіті про навантаження вона відображена тоді, коли виконує додатково і функції спеціаліста по роботі з посередниками у працевлаштуванні, що свідчить про її вищу продуктивність згідно виконуваних обсягів роботи.

При цьому, враховуючи, що об`єктивність оцінювання працівників неможливо проводити лише за одним оціночним показником, зокрема, кількості виданих направлень (працевлаштованих) осіб, на засіданні Комісії було розглянуто крім посадових інструкцій працівників, звіт про навантаження, оскільки саме він відображає кількість наданих послуг спеціалістом за окремими показниками роботи.

Показники роботи включають не лише кількість виданих направлень шукачам роботи, а також консультаційні послуги для пошуку роботи обліковцям і безробітним; кількості наданих послуг обліковцям та безробітним; охопленість профорієнтаційними послугами (поосібно/по послугах); використаного часу для надання послуг/робочого часу.

Порівнюючи затрачений час на безпосередній прийом осіб, які шукають роботу, і безробітних з використанням засобів системи ЄІАС.КЕТ вказує, що ОСОБА_1 неефективно використовувала свій робочий час:

-ОСОБА_1 за 2019 рік використала для надання послуг робочий час 323:53:00 годин (1:35 - у середньому за один робочий день), за 2020 рік 293:22:00 год (1:30 - у середньому за один робочий день);

-ОСОБА_5 за 2019 рік використала для надання послуг робочий час 792:39:00 годин (3:53 - у середньому за один робочий день), за 2020 рік 596:53:00 год (2:52 - у середньому за один робочий день);

-ОСОБА_8 за 2019 рік використала для надання послуг робочий час 973:27:00 годин (4:42 - у середньому за один робочий день), за 2020 рік 786:15:00 год (3:46 - у середньому за один робочий день).

Крім того, комісією також надана оцінка кваліфікації працівників.

Так, в контексті наявної освіти, всі фахівці мають вищу освіту, однак профільну вищу освіту має ОСОБА_7 (магістр Інституту підготовки кадрів державної служби зайнятості України).

За останні п`ять років ОСОБА_10 підвищувала кваліфікацію двічі - у 2015 і 2019 роках, ОСОБА_1 - у 2017 році; ОСОБА_8 - у 2016 році; ОСОБА_6 у 2014 році; ОСОБА_7 - у 2017 році (навчалась).

Досвід трудової діяльності фахівців у службі зайнятості порівняно однаковий: ОСОБА_10 працює з 2003 року; ОСОБА_8 - з 2003 року; ОСОБА_6 - з 2002 року; ОСОБА_7 з 2007 року; ОСОБА_1 - з 2004 року.

Також досліджуючи заохочення за успіхи в роботі, комісією було встановлено, що у позивача ОСОБА_1 нагород немає, тоді як ОСОБА_5 має дві грошові винагороди (2006 та 2011 роки); ОСОБА_8 - грошову винагороду (2013 рік); ОСОБА_6 - грошову винагороду (2012 рік); ОСОБА_7 - почесну грамоту (2020 рік).

Отже, роботодавцем було надано оцінку кваліфікації та продуктивності праці позивача у порівняні з іншим працівниками відповідача, які залишені на роботі, проте на основі наявних у справі доказів встановлено, що позивач має нищі умови продуктивності праці і кваліфікації у порівнянні з іншими працівниками, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач була звільнена на законних підставах є вірним.

Відповідно до ч.3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Під час розгляду справи представником відповідача були надані списки вакантних посад в установі станом на: 28.10.2020 року (день проведення засідання Комісії); 03.12.2020 року (день попередження), 02.02.2021 року (день звільнення), згідно яких у роботодавця на момент попередження ОСОБА_1 про звільнення та протягом періоду з дня попередження до дня звільнення, а також безпосередньо станом на день звільнення існувала одна вакантна посада - провідний юрисконсульт Малинської міської філії Житомирського обласного центру зайнятості (т.1 а.с.89-91).

Однак зазначена посада правомірно не пропонувалась роботодавцем, оскільки вона не відповідала освіті позивача, її кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції належно оцінив обставини про ненадання доказів позивачем про те, що у відповідача були у наявності інші вакантні посади, які б відповідали її освіті, кваліфікації, досвіду тощо, окрім вакантної посади провідного юрисконсульта, яка не пропонувалася за відсутності у позивача юридичної освіти, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Посилання ОСОБА_1 на наявність у неї переважного права на залишення на роботі, оскільки вона має на утриманні трьох синів та чоловіка, який отримує мінімальну заробітну плату, колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

При вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.

З наведеного можна зробити висновок, що спочатку підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці всіх працівників, які займають таку ж посаду, як скорочувана, і виконують таку ж роботу на підприємстві, в установі, організації. При умові рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці таких працівників, вирішується питання про те, хто із працівників має переважне право на залишення на роботі. Тобто порівняння продуктивності праці і кваліфікації працівників має проводитись на початку процедури скорочення та до попередження конкретного працівника про наступне вивільнення.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на правильність прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 жовтня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2022 року.

Головуючий Судді