20.05.2022 Єдиний унікальний номер 205/4171/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/4171/21
Номер провадження 2/205/1241/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2021 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов обґрунтований тим, що 06.11.2015 року між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Автотранссервіс» укладено договір оренди транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 . На виконання вимог вказаного договору ФОП ОСОБА_2 передано орендарю - ТОВ «Автотранссервіс» зазначений автомобіль.

23.06.2016 року ОСОБА_1 прийнято на посадо водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) в ТОВ «Автотранссервіс».

16 липня 2016 року Відповідач керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , скоїв ДТП.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року Відповідача визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності наклавши стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок ДТП автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Згідно висновку авто товарознавця ОСОБА_3 КТЗ №129/16А від 07.09.2016 року, матеріальна шкода завдана власнику ТЗ марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_1 , складає 66 548,00 грн. Також, за послуги автотоварознавця власником ТЗ були понесені витрати в сумі 1200,00 грн.

01.04.2021 року ФОП ОСОБА_2 звернулась до Позивача із претензією щодо відшкодування завданої шкоди в сумі 66 548,00 грн., у зв`язку із чим, Позивачем було відшкодовано ФОП ОСОБА_2 збитки в сумі 66 548,00 грн.

Позивач, наголошуючи на тому, що відповідач як особа відповідальна за заподіяну шкоду, зобов`язана компенсувати завдані збитки у порядку регресу відповідно до чинного законодавства, вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить стягнути на свою користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 66 548,00 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача до суду відзив на позов не надходив.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача - ОСОБА_4 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Кузьмін Р. В. , в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності та присутності відповідача. Проти вимог позову заперечує у повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, наявні в матеріалах справи докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що 06.11.2015 року між ОСОБА_2 (Орендодавець) та ТОВ «Автотранссервіс» (Орендар) укладено договір оренди транспортного засобу (а.с.14-15), відповідно до умов якого Орендодавець передав Орендарю у тимчасове користування транспортний засіб марки «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , рік випуску:2002, строк дії договору: з 06.11.2015 року по 06.11.2020 року (далі - Договір).

Вказаний ТЗ передано Орендарю на підставі акту приймання-передачі до договору оренди транспортного засобу від 06.11.2015р. (а.с.7)

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , власником автомобіля марки «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_1 являється ОСОБА_2 (а.с.24).

16 липня 2016 року близько об 15:50 год. ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц», д/н НОМЕР_1 , рухаючись в районі електроопори №244 по вул. Панікахи в м. Дніпрі, залишив ТЗ не вживши належних заходів безпеки, внаслідок чого відбувся його самовільний рух та наїзд на перешкоди (електроопору та кіоск).

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.25).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку судового експерта Пилипенка О.С. №129/16А від 07.09.2016 року (а.с.26-51) матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Mersedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_3 , пошкоджений в наслідок ДТП, складає 66 548,00 грн.

В п.4.2. Договору визначено, що відповідальність за настання негативний наслідків, пов`язаних з процесом експлуатації орендованого транспортного засобу в період дії даного договору , несе Орендар у повному обсязі.

01 квітня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «Автотранссервіс» із претензією про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в сумі 66 548,00 грн. (а.с.21).

ТОВ «Автотранссервіс» відшкодувало завдану ДТП шкоду ОСОБА_2 в загальному розмірі 66 548,00 грн., що підтверджується видатковими касовими ордерами від 05.04.2021р., 06.04.2021р., 08.04.2021р., 09.04.2021р., 12.04.2021р., 13.04.2021р., 14.04.2021р., 16.04.2021р., 19.04.2021р. (а.с.8-12).

Із матеріалів справи встановлено, що наказом №413 від 23.06.2016 року ТОВ «Автотранссервіс» прийнято на роботу на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) ОСОБА_1 , починаючи з 23.06.2016 року (а.с.22).

Наказом №456 від 20.07.2016 року ТОВ «Автотранссервіс» звільнено ОСОБА_1 , починаючи з 20.07.2016 року (а.с.23).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної бо юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У відповідності до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Так, відповідно до ст. 132 Кодексу законів про працю України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право регресу - право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди. Зазначена стаття застосовується у випадках, коли фігура завдавача шкоди та фігура особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають (ст. ст. 1172 - 1176, 1178, 1179 ЦК України тощо). За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Виключення з цього положення можуть бути встановлені законом.

У абз.1 п.4 постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.92р. зазначено, що за правилами ст.132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

При визначені середнього місячного заробітку суди повинні враховувати, що він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 8.02.95 №100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів від 16.05.95р. №348), а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі, коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення - виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на зазначеному підприємстві (в установі, організації).

Зі змісту ст.132 КЗпП та постанови Пленуму ВС «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.92р. вбачається, що при заподіянні працівником прямої дійсної шкоди в розмірі, що менше середнього місячного заробітку, працівник зобов`язаний відшкодувати пряму дійсну шкоду повністю. Якщо ж пряма дійсна шкода, що заподіяна працівником підприємству, перевищує середній місячний заробіток працівника, з останнього стягується лише сума, що дорівнює середньому місячному заробітку, а решта шкоди працівником не покривається.

Таким чином, зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача є безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що відсутні належні, достатні та допустимі докази розміру середнього місячного заробітку відповідача як працівника або виплат за попередні два місяці роботи на аналогічній посаді, що унеможливлює визначення розміру прямої дійсної шкоди, яка не може бути більше його середнього місячного заробітку відповідальності за завдану шкоду, та могла б бути стягнута із Відповідача як завдавача шкоди, у зв`язку із чим, правові підстави задля задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, то і судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,16, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 132 КЗпП України, ст.ст. 10, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» покласти на нього.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г. Остапенко