Дата документу 07.06.2022 Справа № 334/3699/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/3699/15 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Провадження № 22-ц/807/1159/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Ільїній А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М., правонаступником якого є ТОВ «ФК «ВЕСТА» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 22 травня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0074/07/07-CL, на підставі якого останній отримав кредит в сумі 23500 доларів США.

05 червня 2008 року з позичальником було укладено додаткову угоду, відповідно до якої відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування 49500 доларів США.

20 січня 2012 року зі ОСОБА_1 укладено додаткову угоду відповідно до якої проведено конвертацію залишку заборгованості яка становила 313207,02 грн.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав: відкрив необхідні рахунки обліку на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності здійснив видачу кредитних коштів.

Але, відповідач взяті на себе обов`язки по поверненню кредиту не виконує у зв`язку з чим станом на 24 березня 2015 року має заборгованість в розмірі 246571,18 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів 29640,66 грн.; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів 181428,31 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 18423,20 грн.; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами 1995,04 грн.; пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами 10083,97 грн.; за порушення умов кредитного договору п.3.3.7 5000,00 грн.

В зв`язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, банк пред`явив вимоги про усунення порушення умов договору, які відповідачем були проігноровані.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0074/07/07-CL від 22 травня 2007 року в розмірі 246571,18 грн. та 5000 грн. штрафу за порушення умов кредитного договору.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ВЕСТА» заборгованість по кредитному договору №0074/07/07/-CL від 28 травня 2007 року у загальному розмірі 246571,18 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2465,71 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що при ухваленні заочного рішення суд першої інстанції не перевірив факт повідомлення відповідача належним чином про дату, час та місце засідання. Наголошує, що позивачем не було надано із позовною заявою жодного первинного документу бухгалтерського обліку щодо отримання відповідачем кредиту, здійснення погашень і нарахування прострочених відсотків, комісій тощо. Між тим, вважаючи Договір про відступлення права вимоги № 0002/19/5 від 26.03.2019 р. таким, що суперечить актам цивільного законодавства, апелянт стверджує про відсутність підстав звернення позивача до суду із даним позовом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» адвокат Бурдюг Т.В. зазначила, що апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною, а тому не підлягає задоволенню. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні апелянт не з`явився. Представник ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» адвокатом Бурдюг Т.В., яка заявляла про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, не вийшла на зв`язок із апеляційним судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно із Статутом, погодженим НБУ 01.06.2013р., Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Форум».

19 січня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 10 про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум».

14 травня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління АКБ «Форум» із заявкою про відкриття кредитної лінії (відновлювальну) в сумі 23 500,00 доларів США строком на 120 місяців, подавши анкету позичальника - фізичної особи.

22 травня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0074/07/07-CL.

Відповідно до п.1 кредитного договору, банк відкриває кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 23500 дол. США, зі сплатою 13% річних та строком по 20 травня 2017 року.

Пунктом 2 кредитного договору встановлено, що забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливі неустойки (штрафи, пеня) є: наступна іпотека нежитлової будівлі, літ. «К-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Четвертим пунктом кредитного договору передбачені санкції, забезпечення виконання зобов`язань, де п.4.1 встановлено за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Відповідно до п.4.4 за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5000грн.

20 січня 2012 року між ПАТ «Банк Форум» як правонаступником АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 6 до кредитного договору № 0074/07/07-CL від 22.05.2007 року, відповідно до якої сторони домовились провести реструктуризацію кредитної заборгованості Позичальника та змінити валюту зобов`язання за кредитним договором № 0074/07/07-CL від 22.05.2007 року з долара США на гривню за курсом міжбанківського валютного ринку України, шляхом проведення конвертації залишку основної заборгованості в сумі 38 835,34 доларів США за курсом 8,065 за 1 долар США, що становитиме 313 207,02 грн.

Таким чином, змінений пункт 1.1. кредитного договору № 0074/07/07-CL від 22.05.2007 у якому зазначається, що позичальнику наданий кредит на споживчі цілі в розмірі 313 207,02 грн. Також пунктом 1.3 визначено, що за користування кредитним коштами встановлюється плата в розмірі 15% річних.

05 грудня 2014 року за вих. №15463/41 на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням виконання умов кредитного договору, банком була надіслана вимога про дострокове виконання зобов`язань, яка позичальником не виконана.

Отже, судом встановлено, що банком виконані умови кредитного договору №0074/07/07-CL від 22.05.2007 та надано ОСОБА_1 кредитні кошти, які останнім отримані.

В той же час ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів не виконує, у зв`язку з чим станом на 24 березня 2015 року має заборгованість в розмірі 246 571,18 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 29 640,66 грн; поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 181 428,31 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 18 423,20 грн; поточної суми заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 1 995,04 грн, а також штрафні санкції у вигляді пені з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами в розмірі 10 083,97 грн, штрафу за порушення умов кредитного договору п.3.3.7 в розмірі 5 000,00 грн., про що суду надані письмові докази.

ОСОБА_1 звертався до суду із позовом до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання недійсним пункту кредитного договору (справа № 334/8416/15-ц), який ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2016 року залишений без розгляду. Ухвала суду позивачем оскаржена не була та набрала законної сили.

Також рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2018 року (справа № 334/4231/17) відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. Рішення ОСОБА_1 не оскаржувалося та набрало законної сили 16 жовтня 2018 року.

У справі, що розглядається, ухвалою суду від 02 серпня 2019 року замінено первісного позивача ПАТ «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни на належного позивача ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», у зв`язку з відступленням прав вимоги за кредитним договором № 0002/19/5 від 26.03.2019 року.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», суд першої інстанції посилався на те, що умовами кредитного договору передбачено обов`язок позичальника повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі. Враховуючи, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повернення кредитних коштів у передбачені договором строки, суд вважав вимоги позивача обґрунтованими.

Судова колегія погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке не в повному обсязі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Колегія суддів зауважує, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до положень статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Із системного аналізу наведеної норми права слідує, що одночасне застосування штрафу і пені, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення недотримання строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, суперечить положенням, закріпленим у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

З урахуванням наведеного, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Ухвалюючи рішення у справі про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції зазначені вимоги закону та зазначений правовий висновок Верховного Суду України до уваги не взяв та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для одночасного стягнення з відповідача на користь банку пені та штрафу, що є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення порушення строків погашення заборгованості.

Окрім цього, у рішенні №76596860 у ЄДРСР, Верховний Суд встановив, що в жодному нормативно-правовому акті та акті судової практики не закріплено висновку про те, який же вид неустойки (штраф чи пеня) підлягає стягненню, у разі посилання суду на ст. 61 Конституції України, та який критерій має бути застосовано для його вибору.

Водночас, суд приходить до висновку, що тлумачення ст.ст. 3 та 549 ЦК України дає підстави стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Тому, в кожному випадку окремо необхідно визначати, стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, в тому числі, з урахуванням їх розміру.

З урахуванням зазначеного, судова колегія доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені у розмірі 10 083,97 грн.

Щодо тверджень апелянта про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Перевіривши матеріали судової справи, колегія встановила, що протягом розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 особисто отримував повістки про виклик у судове засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, наявних у матеріалах справи (т.1 а.с.43, 9596, 109, 119, 126, 134, 141, 190), а також особисто подавав суду заяви по суті справи (т.1 а.с.123, 136)

Разом з тим, встановлено, що у розгляді справи брав участь представник відповідача ОСОБА_2 (т.1 а.с.76, 77), зокрема, був безпосередньо присутнім у судових засіданнях 27 жовтня 2015 року (т.1 а.с.83), 26 березня 2019 року (т.1 а.с.153), 03 червня 2019 року (т.1 а.с.154), що підтверджується наявними у матеріалах справи журналами судових засідань.

Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та участь його представника у судових засіданнях, судова колегія доходить до висновку, що відповідач не був позбавлений подавати відзив та заперечення по суті позовних вимог протягом розгляду справи у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, ухвалив заочне рішення у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Із урахуванням наведеного, судова колегія вважає доводи ОСОБА_1 щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи безпідставними та відхиляє їх.

Твердження апелянта про відсутність первинної документації бухгалтерського обліку щодо отримання відповідачем кредиту та його погашення спростовуються судовою колегію, оскільки позивачем разом із позовною заявою надано суду копію меморіального ордеру №525361 від 20 січня 2012 р., яким підтверджено факт надання банком кредитних коштів ОСОБА_1 у розмірі 313 207,02 грн (т.1 а.с.18).

В апеляційній скарзі апелянт, серед іншого, посилається на недійсність вимог нового кредитора, як на підставу для відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА». Утім, зазначені доводи не підтверджуються належними доказами та відхиляються судовою колегією з огляду на їх безпідставність.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ, призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення можу забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (п.30 рішення ЄСПЛ у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 р., №49684/99).

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла до висновку, що заборгованість, стягнута зі ОСОБА_1 за кредитним договором № 0074/07/07-CL від 22 травня 2007 року, підлягає зменшенню шляхом виключення із її складової пені, нарахованої з розрахунку 0,2% в день за простроченим кредитом та процентами, яка відповідно до розрахунку дорівнює 10 083,97 грн. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача становить 236 487,21 грн.

Відповідно п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, висновки суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення пені є помилковими і спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 року підлягає зміні в частині задоволення вимог про стягнення пені за кредитним договором.

Відповідно до приписів ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних (100%) та апеляційних вимог (95,91%), на користь держави зі ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 195,06 грн.

Керуючись ст.ст.7, 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2020 рокуу цій справі змінити.

Стягнути з до ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» за кредитним договором № 0074/07/07?CL від 22 травня 2007 року 236 487 (двісті тридцять шість тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 21 копійка.

Стягнути ОСОБА_1 на користь держави судовій збір 2 195 (дві тисячі дев`яносто п`ять) гривень 06 копійок.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: