Справа № 342/652/21
Провадження № 2/342/22/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано - Франківської області в складі:
головуючого судді Федів Л.М.,
секретаря судового засідання Матієк І.П.
з участю:
представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача служба у справах дітей Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 , яка проживає по АДРЕСА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_1 , та просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; судові витрати віднести за рахунок відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 1996 р. до травня 2016 р. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (повнолітня) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, суд визначив місце проживання неповнолітньої доньки з матір`ю (із позивачем). Вже на момент розірвання шлюбу їх сім`я існувала формально, адже ще в 2008 році відповідач залишив сім`ю. Із вказаного часу і по сьогодні відповідач не приймає участі у вихованні дитини, коштів на її утримання не надає зовсім. Питання про стягнення аліментів в судовому порядку позивач не вирішувала, а її прохання добровільно допомагати дітям проігноровано. Піклуванням про здоров`я неповнолітньої дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток займається теж виключно позивач. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує: він не бере будь-якої участі у житті Лучії; не піклується про її фізичний і духовний розвиток; не спілкується з нею взагалі, що негативно впливає на психоемоційний стан дочки. Подарунків від тата дитина теж не отримує. Як наслідок, через відсутність біологічного батька в житті дитини впродовж 10 років, ОСОБА_6 не пам`ятає його. З метою визначення психоемоційного стану Лучії, позивач звернулася за консультацією в Центр психологічної допомоги дітям «Серденько». Результат індивідуальної бесіди із дочкою відображений у Комплексній психологічній характеристиці сімейних відносин та психоемоційного стану дитини від 12.10.2020 р. Діагностика сімейних відносин показала, що найбільш значимим та емоційно близьким членом сім`ї є вітчим, якого дівчинка називає батьком. ….. біологічного батька не включає до складу сім`ї, вважає що з ним конфліктні відносини…..Головне бажання дівчинки, щоб вітчим усиновив її… Аналізуючи вказані обставини, позивач вважає, що відповідач не бажає будувати хороших стосунків з дитиною. Зазначені факти можна розцінювати, як ухилення відповідача від виховання неповнолітньої дочки, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої Лучії. Всупереч вимог статті 150 і 180 Сімейного кодексу України, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її життям (хоча б телефонному режимі чи соцмережах), станом здоров`я; не спілкувався та наміру в майбутньому спілкуватися не має. А це в свою чергу свідчить виключно про одне - відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Натомість у позивача з Лучією хороші, довірливі стосунки; вона забезпечує належні умови її проживання, догляду та розвитку.
Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року залучено до участі в даній справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача службу у справах дітей Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (смт. Чернелиця вул. Незалежності, 23).

Учасники справи в судове засідання 15.06.2022 не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи завершувати без позивача та її представника та ухвалити судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений, шляхом направлення поштового відправлення за адресою реєстрації місця проживання, та шляхом розміщення оголошення про виклик його до суду на офіційному сайті Судової влади України.Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Згідно повідомлення начальника першого відділу Коломийського РТЦК та СП № 3109 від 07.06.2022, отриманого на запит суду, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області, згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. першим відділом Коломийського РТЦК та СП на військову службу по мобілізації не призивався.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача служби у справах дітей Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області подав до суду рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради від 16.11.2021 р. щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні до його малолітньої дочки ОСОБА_4 , 2007 року народження та заяву про розгляд справи без участі органу опіки та піклування Чернелицької селищної ради.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши в судовому засіданні 06.06.2022 представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначений виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20 червня 2007 року Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що ОСОБА_4 народиласяІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації народжень 20.06.2007 зроблено відповідний актовий запис за № 7, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зареєстровано 24.12.1996 року у виконавчому комітеті Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16, що доводиться копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 12.08.2020.

Рішенням Городенківського районного суду від 06 травня 2016 року по справі № 342/301/16 (провадження 2/342/290/2016) розірвано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстровано 24.12.1996 року у виконкомі Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 16; після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишено « ОСОБА_9 »; дочку ОСОБА_4 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 після укладення шлюбу 13.01.2018 з ОСОБА_10 присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », актовий запис № 26 від 13.01.2018, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 .

За час навчання учениці 6 класу ОСОБА_4 у Чернелицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів, навчанням та вихованням опікувалася мати ОСОБА_12 , а батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідував навчальний заклад, що доводиться довідкою № 33 від 22.05.2019, виданою Чернелицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Городенківської районної ради Івано-Франківської області.
ОСОБА_4 , 2007 р.н. в даний час пройшла медичний огляд, здорова, профілактичні щеплення проведено; медичними оглядами, проведенням щеплень займалась виключно мати дитини ОСОБА_2 , 1979 р.н., що стверджено довідкою № 31 від 30.05.2019, виданою ОСОБА_13 .
Як слідує з копії комплексної психологічної характеристики сімейних відносин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеної 12.10.2020 Центром психологічної допомоги дітям «Серденько», діагностика сімейних відносин показала, що найбільш значимим найбільш емоційно близьким членом сім`ї є вітчим, якого дівчинка називає батьком. Менш емоційно привабливим, або ж тим, з ким склалися конфліктні відносини є біологічний батько, якого ОСОБА_6 не включає до складу сім`ї. Головне бажання дівчинки, щоб вітчим усиновив її.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , яка є хрещеною матір`ю Лучії, суду показала, що вона з 2007 року по теперішній час відвідувала похресницю. Мама дівчинки самостійно виховувала її. Батько участі у вихованні дитини не приймає з 2007 року. Відповідач ще у 2007 році поїхав за кордон, коштів не передає, не спілкується з дитиною. Лучія з народження батька взагалі не знала.

Свідок ОСОБА_15 , яка є двоюрідною сестрою позивача, суду показала, що вона з ОСОБА_16 дуже добре підтримують родинні відносини. Батько ОСОБА_17 участі у вихованні дитини з 2007 року не бере. Коштів на утримання дитини не надавав. Через півроку після народження ОСОБА_6 , її батько поїхав за кордон. Спілкувався відповідач тільки із старшою дочкою ОСОБА_18 , а з молодшою дочкою ОСОБА_6 навіть не спілкувався. Участі взагалі у вихованні не приймав, жодних коштів на утримання дитини не надавав. Лучія про батька ніколи не згадувала, вона його не пам`ятає.

Рішенням виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області № 42 від 16.11.2021 р., з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, рекомендовано суду позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , уродженця с-ща Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області, у відношенні його малолітньої дочки ОСОБА_4 , 2007 року народження. Підстав не приймати до уваги дане рішення у суду немає, оскільки воно ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За приписами ст.7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку. Вищевказані факти відповідачем не спростовані. ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно дочки ОСОБА_6 . За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивач ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн., що стверджується квитанцією № 7 від 29.03.2021. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути в користь ОСОБА_2 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) судових витрат, понесених нею по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно йогонеповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) судових витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Місцезнаходження третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача служби у справах дітей Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області вул. Незалежності, 24 смт. Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області.

Судове рішення складене 15.06.2022.

Суддя: Федів Л. М.