ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7357/22

Провадження № 22-ц/4820/968/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю заявника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/7357/22 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви зазначав, що 19.11.2011 ним та ОСОБА_2 було набуто права власності на будинок по АДРЕСА_1 по Ѕ частині за кожним. З часу закінчення будівництва та облаштування вказаного будинку, ОСОБА_2 по відношенню до нього та його сім`ї не припиняються дії, які мають характер фізичного, економічного, психологічного насильства. Такі дії, на думку заявника, ОСОБА_2 вчиняє з метою заволодіння належної йому частки у праві власності на будинок.

Звертаючись до суду, просив суд винести обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 у вигляді тимчасової заборони перебувати в будинку по АДРЕСА_1 до часу поділу будинку в натурі Хмельницьким міськрайонним судом та набранням рішення суду у справі №686/5198/21 законної сили, та заборони наближатись до нього на відстань 2000 метрів; заборони наближатись до АДРЕСА_2 на відстані 800 метрів до часу поділу будинку в натурі Хмельницьким міськрайонним судом та набранням рішення суду у справі №686/5198/21 законної сили; заборони наближатись до квартири АДРЕСА_3 на відстань 100 метрів; заборони наближатись до нових місць проживання та перебування ОСОБА_1 та його сім`ї на відстані 500 метрів.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заявлених вимог. Вважає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам чинного законодавства України. Вказує, що ним було додано достатньо доказів, з яких вбачаються ризики щодо загрози здоров`ю та життю його та його сім`ї зі сторони ОСОБА_2 . На думку апелянта, для ефективного та невідкладного захисту заявника та його сім`ї необхідно винести обмежувальний припис ОСОБА_2 , що буде сприяти недопущенню повторних випадків насильства, загрози життю, порушення честі та гідності, рівності прав.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про слухання справи у її відсутність.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведеності обставин вчинення насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 та членів його сім`ї.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з п.п.3, 14, 17 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно з ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , заявник аргументував вчиненням нею щодо нього та членів його сім`ї психологічного, фізичного та економічного насильства. А на підтвердження вказаних обставин заявником надано відеозаписи, постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі №686/926/21 від 10.03.2021 про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с. 17); витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000054 у який відомості по факту крадіжки майна з будинку по АДРЕСА_1 внесені на підставі ухвали суду (а.с. 19); витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №001350 щодо внесення відомостей за заявою ОСОБА_1 про перевищення працівниками Зарічанського ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області службових повноважень та нанесення йому тілесних ушкоджень (а.с. 20); травмкартку ОСОБА_1 (а.с. 22); постанови у ВП №61716659 старшого державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Цілімецької О.Б. від 27.05.2020, від 05.02.2021 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 за невиконання рішення суду у справі №686/21675/19 (а.с. 23, 29); вимоги державного виконавця (а.с. 24-28, 30-31); судове рішення у справі №686/21675/19 (а.с. 37-39), скріншоти (а.с. 45-49), фототаблиці (а.с. 50-51), звернення заявника до КДК адвокатури Хмельницької області, комунальних підприємств (а.с. 61-76).

Оцінивши вказані документи та відеозаписи, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вони не є достатніми та допустимими доказами на підтвердження вчинення ОСОБА_2 психологічного, фізичного та економічного насильства щодо заявника та членів його сім`ї, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Вони свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами та вкрай напружені стосунки з приводу користування нерухомим майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Крім того, заявником не надано ні до суду першої інстанції, ні в апеляційній інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження ризиків, які можуть наступити у майбутньому в зв`язку із не вчиненням щодо останньої обмежувального припису.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 щодо видачі обмежувального припису є правильним, відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та фактично зводяться до обґрунтувань заяви, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай