Справа № 766/7080/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар судового засідання Крайнюк А.В.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі старшого державного виконавця Островського Богдана Леонідовича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на на бездіяльність Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі старшого державного виконавця Островського Богдана Леонідовича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на примусовому виконанні в Корабельному районному відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 5075169 з виконання судового наказу № 2в-307, виданого 14.09.2007 року Комсомольським районним судом м. Херсона, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» боргу у сумі 5029,89 грн. В межах зазначеного виконавчого провадження старшим державним виконавцем Островським Б.Л. 19.10.2007 року та 26.03.2008 року були винесені постанови відповідно серії АА № 045182 і серії АА № 045519 про арешт майна боржника га оголошення заборони на його відчуження. 28.10.2008 року старшим державним виконавцем Островським Б.Л. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 р.), однак старшим державним виконавцем не скасовано арешт, накладений на майно боржника, про що йому стало відомо 28.01.2021 року у зв`язку із чим він звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна. Листом від 08.02.2021 року за № 11211 повідомлено про те, що виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання і підстави для задоволення його заяви про звільнення майна з під арешту відсутні. Просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Островського Богдана Леонідовича щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 , який був накладений постановами від 29.10.2007 року серії АА № 045182 та від 26.03.2008 року серії АА № 045519 у виконавчому провадженні № 5075169 та зобов`язати відповідача зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_1 , які були накладені постановами від 29.10.2007 року серії АА № 045182 та від 26.03.2008 року серії АА № 045519 у виконавчому провадженні № 5075169.

Ухвалою від 22.09.2021 року скаргу прийнято до провадження та залучено у якості заінтересованої особи Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк".

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у наданій до суду скарзі.

Представник Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час там місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до судового наказу Комсомольського районного суду м. Херсона від 22.08.2007 року стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , суму боргу в розмірі 4989 грн. 39 коп. на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» який знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , рахунок НОМЕР_2 (для погашення заборгованості), рахунок НОМЕР_3 (для відшкодування судових витрат); стягнуто з ОСОБА_1 на користь Закритого товариства комерційний банк «ПриватБанк» держмито у розмірі 25 грн.50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розміри 15,00 грн.

Відповідно до постанови державного виконавця Комсомольського відділу ДВС Херсонського міського управління юстиції ВП №5075169 від 19.10.2007 року на підставі судового наказу №2н-307 виданий 14.09.2007 року Комсомольським районним судом м. Херсона щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПриватБанк» боргу 5029,89грн. відкрито виконавче провадження

29.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у зв`язку із чим він звернувся до відповідача з заявою про зняття арешту з майна.

Відповідно до відповіді Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) №11211 від 08.02.2021 року зазначено, що перевіркою даних Автоматизованої системи ВП на виконанні відділу виявлено завершене виконавче провадження №5075169 з примусового виконання судового наказу виданого Комсомольським районним судом м. Херсона №2н-307 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ПАТ КБ "Приват Банк" боргу 5029,89 грн. В рамках даного виконавчого провадження 19.10.2007 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 28.10.2008 року державним виконавцем керуючись п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року (зі змінами)) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 року (який діяв до 07.06.2017 року), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. У зв`язку зі чим відсутні підстави для звільнення майна з-під арешту.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV«Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент накладення арешту ; далі - Закон № 606-ХІV) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Положеннями статті 52 цього Закону визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається насамперед на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно зі статтею 57 Закону № 606-ХІV арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Правове регулювання вказаних положень на час розгляду скарги судом здійснюється положеннями статей 48, 50, 56 та 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Верховний Суд розглядаючи питання ефективності захисту порушеного права особи на майно якого у рамках виконавчого провадження накладено арешт у постанові від 28.10.2020 року по справі 304/2494/20 зазначив, що позивач який є боржником перед банком, є стороною виконавчого провадження.

У п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 813/1341/15 зазначено наступний правовий висновок:

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Під час здійснення даного виконавчого провадження на майно ОСОБА_1 як боржника було накладено арешт, який не було скасований після закінчення виконавчого провадження, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.10.2021 року № 281358098.

Підставами скарги є наявність арешту, накладеного на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, арешт на яке не знято при винесенні постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , чим порушується права власності заявника, внаслідок чого він позбавлений в повній мірі користуватись та розпоряджатись майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Факт обтяження власності ОСОБА_1 є втручанням у вільне володіння майном, яке захищено Конституцією України та Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, і може бути здійснено лише на підставі Закону. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№19336/04) Європейський суд з прав людини вказує, що дія ст.13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту в спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за ст.13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються відповідно до ст.13 конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці («Kudla v. Poland»,№30210/96). ЄСПЛ, ухвалюючи рішення у справі «Буланов та Купчик проти України» від 9.12.2010, яке набуло статусу остаточного 9.03.2011, вказав, що п.1 ст.6 конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає право не тільки ініціювати провадження, але й отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Kutit v Croatia», п.25). Відповідно до частини другої статті 16 ЦПК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Відсутність відкритого виконавчого провадження, та сплив трьох років після закриття виконавчого провадження свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника, а тому на думку суду, є підставою для визнання неправомірною бездіяльності Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не скасуванні арешту накладеного постановами про арешт майна та оголошення заборони його відчуження серії АА № 045182 від 29.10.2007 року та серії АА №045519 від 26.03.2008 року по виконавчому провадженні №5075169 та зобов`язання Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з нерухомого майна, належного заявнику.

Саме такий спосіб захисту майнових прав заявника, з огляду на наявні між сторонами правовідносини, є ефективним і сприятиме відновленню порушеного права заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 261,353,354, 447-451 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі старшого державного виконавця Островського Богдана Леонідовича, заінтересована особа (стягувач) Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо невжиття заходів щодо звільнення з-під арешту майна ОСОБА_1 , який був накладений постановами від 29.10.2007 року серії АА № 045182 та від 26.03.2008 року серії АА № 045519 у виконавчому провадженні № 5075169.

Зобов`язати Корабельний районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна ОСОБА_1 , які були накладені постановами від 29.10.2007 року серії АА № 045182 та від 26.03.2008 року серії АА № 045519 у виконавчому провадженні № 5075169.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.М. Єпішин