ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 401/2373/20

провадження № 22-ц/4809/353/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2021 року у складі судді Андріянова С.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обгрунтування позову зазначала, що вона є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельних ділянках кадастровий номер: :53:000:0173 площею 0,0434 га та :53:000:0174 площею 0,0039 га. По сусідству з нею, у домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проживає відповідач, який є власником сусідньої земельної ділянки.

Відповідач порушив межі її земельної ділянки кадастровий номер :53:000:0173 площею 0,0434 га, встановивши паркан на цій земельній ділянці, фактично захвативши 0,00311 га її земельної ділянки. В добровільному порядку він відмовляється усунути зазначені порушення.

Зазначала, що захоплення частини її земельної ділянки, полягає в неможливості належним чином користуватися, здійснювати обслуговування житлового будинку та провести лінію газопостачання до будинку.

З урахуванням уточненої позовної заяви позивач просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою :53:000:0173 площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши фактично зайняту ним частину її земельної ділянки в розмірі 0,00311 га, шляхом знесення збудованої огорожі та стягнути судові витрати з відповідача.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2021 року провадження у справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в зв`язку з відсутністю предмета спору. Судові витрати у справі віднесено за рахунок позивача. Роз?яснено, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду є незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права та неповним з?ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок експерта складений за результатами проведення судової земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи №293 від 18 вересня 2020 року. Вважає, що причини, з яких суд відмовив в долученні такого доказу є необґрунтованими. Чинним законодавством не передбачено вимог щодо присутності будь-яких осіб при проведені експертизи, до того ж обстеження земельних ділянок проводилось 06.08.2020 та 24.08.2020 в присутності замовника. Суд при розгляді справи, ані з власної ініціативи, ані за клопотанням учасника справи жодного разу не витребував оригінал висновку експертизи, отже в нього не було підстав посилатись на його недопустимість з таких підстав. Щодо ненадання договору на проведення судової експертизи, зазначила, що він не є обов`язковим реквізитом експертного висновку, отже його відсутність не може визначати недопустимість самого висновку.

Звертала увагу, що предметом позову є перешкоди (їх усунення) у користуванні земельною ділянкою, а знесення відповідачем огорожі, яка виступає одним з об`єктів для перешкоджання у землекористуванні, є не предметом позову, а шляхом задоволення вимог про усунення однієї з перешкод у користуванні земельною ділянкою. Існують й інші перешкоди. Знесення огорожі визначає і зміни в розташуванні на місцевості господарських споруд на відстані, які визначені у нормативних документах і наведених у таблиці 8 експертизи №293. Предметом огляду на виїзному засіданні суду була не огорожа, а територія домоволодінь 145 (приватизованої) і 147 (земля комунальної власності і на ній численні незаконно збудовані споруди).

Позивач зауважила, що перешкоди у користуванні земельною ділянкою були на час пред`явлені позову, і залишились на час ухвалення судового рішення. Відповідач зніс дерев`яну огорожу довжиною 21 м і на її місці збудував сарай та лише частково демонтував бетонну огорожу (на 27 см). І неврегульованим залишилося питання користування земельною ділянкою для проведення ремонтних робіт і проведення газу до будинку 145. Ці роботи не можуть виконуватися через вимоги, наведені у таблиці 8 експертизи №293

Посилаючись на те, що суд, при постановленні оскаржуваної ухвали, неправильно застосував норми процесуального права, а саме вимоги ч. 6 ст. 95 ЦПК України щодо допустимості поданих нею доказів, невірно визначив предмет позову, що привело до невідповідності висновків обставинам справи, викладених в ухвалі, вважає, що вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що доводи позивача є надуманими, не підтвердженні належними доказами, а спір виник на підставі неприязних відносин між сусідами.

Зауважив, що ніколи не створював перешкод позивачу в обслуговуванні її будинку чи користуванню земельною ділянкою.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

На обґрунтування заявлених позовних вимог було подано до суду:

- копію паспорту позивача (т.1 а.с.4-5)

- копію довідки Микільської сільської ради Світловодського району про перейменування вулиці Українська; (т.1 а.с.7)

- копію договору купівлі-продажу від 17 серпня 2007 року на підтвердження права власності житлового будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_2 (т.1 а.с.8)

- копію висновку експерта складений за результатами проведення судової земельно-технічної, будівельно-технічної експертизи №293 від 18 вересня 2020 року, разом з додатками до висновку (т.1 а.с.9-37, 38-97).

На обґрунтування заперечень проти позовних вимог, відповідачем було подано до суду:

- належним чином завірену копію Акту обстеження об`єкту нерухомого майна на предмет встановлення факту демонтажу огорожі від 02 лютого 2021 року, згідно якого бетонна огорожа довжиною 1,08 метра та дощата огорожа довжиною 21 метр - відсутні; (т.1 а.с.154-155, 156-158)

- копію рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2018 року, яке залишено без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року, ухваленні у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження нерухомим майном та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на погодження технічної документації та внесення в державний земельний кадастр відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки. Згідно рішення суду першої інстанції, факту порушення меж земельної ділянки ОСОБА_1 відповідачем і здійснення будівництва гаражу на її ділянці не підтвердився, в зв`язку з чим, в позові ОСОБА_1 було відмовлено повністю (т.2 а.с.26-38).

Під час судового розгляду цивільної справи, судом 12 серпня 2021 року було здійснено виїзне судове засідання, для перевірки фактів викладених в наданих суду доказів, оскільки позивач стверджує, що між домоволодіннями існує огорожа, а відповідач даний факт заперечує.

Згідно протоколу огляду на місці від 12 серпня 2021 року, за участю сторін у справі та представника відповідача ОСОБА_3 , було встановлено, що при вході на територію домоволодіння АДРЕСА_3 (яке належить відповідачу у справі), з лівої сторони знаходиться цегляна колона, частина хвильового шиферу довжиною 27 см. Вздовж межі домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 знаходиться бетонна плита 3,95 м. Від вугла господарської будівлі, гаражу, огорожа відсутня, складенні дерев`яні стовбці, дрова, господарська будівля (душ, кладова). Повернувши вліво від господарської будівлі №147 пройшли на господарську будівлю №145. За дерев`яними стовбцями росте кущ бузини, вздовж якого знаходиться 2 дерев`яні стовбці (межові знаки) довжиною 2,20 м., внизу яких лежить збита із трьох дошок огорожа нічим не прикріплена (передвижна). Від вугла будинку АДРЕСА_1 , який перешкоджає проходу до будинку АДРЕСА_1 . Вздовж території домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 огорожа відсутня, доступ є вільним. Від учасників процесу до оголошеного вголос протоколу зауважень не надійшло. (т.2 а.с.53-54, 71-74)

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду позивач підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив судове рішення залишити без змін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні порушення відповідачем будь-яких прав позивача щодо користування земельною ділянкою :53:000:0173 площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , не виявлено. Будь-яка огорожа між домоволодіннями сторін у справі відсутня, тобто відсутній і предмет спору.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/847/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20).

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, дійшов висновку про закриття провадження, керуючись тим, що у справі відсутній предмет спору.

Колегія суддів не погоджується з цими висновками суду з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що з позовом ОСОБА_1 звернулася в жовтні 2020 року, із заявою про уточнення позовних вимог - у квітні 2021 року, оскаржувана ухвала судом першої інстанції постановлена 07 грудня 2021 року.

В даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що між сторонами існує спір, предметом якого є захист права позивача щодо земельної ділянки, яка належить їй на праві власності, перешкоди у володінні та користуванні якій, на її думку чинить відповідач. Сам по собі факт невизнання відповідачем заявлених до нього позовних вимог, не може бути підставою для позбавлення особи, яка вважає, що межі її земельної ділянки порушені, права на звернення до суду за захистом своїх інтересів, та не свідчить про відсутність предмету спору.

Колегія судддів звертає увагу на те, що питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, суд вирішує під час ухвалення рішення відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України.

Суду першої інстанцій необхідно було врахувати, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, та розглянути по суті заявлені позовні вимоги, а у випадку їх необґрунтованості - відмовити у їх задоволенні через безпідставність чи недоведеність згідно з вимогами ЦПК України.

Таким чином, прийнята судом першої інстанції ухвала про закриття провадження у справі є передчасною та не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а отже право позивача на доступ до правосуддя, проголошене статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції, було порушено.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 374, 379, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 грудня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2022 року.

Головуючий судя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко