ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30591/20

Провадження № 22-ц/4820/380/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Гринчука Р.С., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2021 року (суддя Продан Б.Г.) за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - банк, АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 04.11.2019 року сторони уклали договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який 20.01.2020 року було збільшено, отримано кредитну картку преміальна. Своїм підписом у заяві відповідач надала згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифамискладає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Проте, ОСОБА_1 не виконала обов`язків за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 10.08.2020 року має заборгованість в сумі 183497,15 грн., з яких 165933,02 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 122263,81 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 43669,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6974,56 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 10589,57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

24 березня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало заяву про зменшення позовних вимог, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 134894,58 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту за договором №б/н від 04.11.2019 року, а також судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 122263,81 грн. та 1222,63 грн. судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у підписаних відповідачем документах відсутня регламентація складових частин поняття «прострочене тіло кредиту», позивачем не доведено належними доказами, що прострочене тіло кредиту є складовою частиною саме фактично отриманих відповідачкою коштів, за таких обставин дійшов висновку щодо стягнення з відповідачки заборгованості за поточним тілом кредиту в розмірі 122263 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким зменшити розмір заборгованості за поточним тілом кредиту.

В обґрунтування скарги зазначала, що банком не надано суду належних доказів підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відсутні домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. На думку апелянта, стягненню з нею підлягає виключно сума безпосередньо отриманих коштів. Заборгованість за тілом кредиту згідно з розрахунку за договором №б/н від 04.11.2019 року складається з заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 122263,81 грн. Згідно виписки про надходження по картці за період 02.01.2020-17.07.2021 року за час розгляду справи в суді ОСОБА_1 сплатила грошові кошти на загальну суму 59565 грн. Отже, на час прийняття судом рішення сума заборгованості за тілом кредиту є меншою ніж зазначено позивачем, що не було враховано судом першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підтвердження укладення між АТ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 кредитного договору, позивачем надано суду анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ «ПРИВАТБАНК» за змістом якої ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (далі - Закон №2664-ІІІ)).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону №2664-ІІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ « Приватбанк»» обґрунтувало свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 178000 грн. на платіжку картку зі сплатою процентів за користування кредитом щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду першої інстанції: анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.17); витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, World BlackEdition, World Elite, Infinite, Visa Signature, паспорт споживчого кредиту тип кредитного продукту: картки Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, MC World, BlackEdition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку про рух коштів за договором №б/н станом на 11.08.2020 року, розрахунок заборгованості за договором №б/н від 04.11.2019 року

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 04.11.2019 року, станом на 10.08.2020 року становила 183497,15 грн., з яких 165933,02 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 122263,81 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 43669,21 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6974,56 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 10589,57 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Підписана відповідачем ОСОБА_1 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 04.11.2019 року не містить процентної ставки за надані кредитні кошти.

Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, та Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, World BlackEdition, World Elite, Infinite, Visa Signature (а.с.22-26, 27-43), що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та правила розуміла відповідач, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву від 04.11.2019 року.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Колегія суддів вважає, що витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт Platinum, World BlackEdition, World Elite, Infinite, Visa Signature, є неналежним доказом щодо погодження між сторонами процентної ставки, оскільки не містить підпису сторін.

Паспорт споживчого кредиту (а.с.18-21) теж не вважається належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки, оскільки містить інформацію щодо кредитних карток Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, MC World, BlackEdition, Visa Signature, MC WorldElite, Visa Infinite, однак саме якою карткою, та в який період, користувався відповідач матеріали справи не містять. Крім цього, інформація наведена в цьому Паспорті споживчого кредиту може відрізнятися від умов договору про споживчий кредит, інформація зазначена в Паспорті споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 04/02/2020 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

У розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності.

Отже за змістом даної норми, паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені ст.ст. 12, 13 Закону України «Про споживче кредитування» в розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

На підставі викладеного слід дійти висновку, що паспорт споживчого кредиту не є складовою частиною кредитного договору, а є лише письмовою формою ознайомлення споживача до укладення договору з умовами різних видів кредитування для забезпечення йому можливості вибору серед альтернативних умов кредитування.

Також апеляційний суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 04.11.2019 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення суми безпосередньо отриманих коштів не врахував, що відповідачем надавались докази щодо сплати грошових коштів.

Згідно виписки про рух коштів за договором №б/н за період 02.01.2020-27.05.2021 ОСОБА_1 сплатила грошових коштів на загальну суму 59565 грн. Відповідачем також не заперечується, що станом на 10.08.2020 року суму безпосередньо отриманих коштів становить сума заборгованості за тілом кредиту - 122263,81 грн.

Таким чином, на момент постановлення судового рішення залишок заборгованості за фактично отриманими і не повернутими відповідачкою коштами становить 62698,81 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Зважаючи на зазначене, судом першої інстанції неповно встановлено обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні в частині стягуваної суми заборгованості за договором.

Щодо судових витрат.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що колегія суддів частково задовольняє позовні вимоги банку, у розмірі 62698,81 грн., тобто на 46,48 % ціни позову, то з відповідача на користь банку має бути стягнуто судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1156,89 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір в розмірі 3064,50 грн., тому з позивачем на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1640,12 грн.

Згідно з частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 483,23 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 листопада 2021 року змінити в частині стягнутої суми заборгованості, змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 62698,81 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 483,23 грн. судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

Р.С. Гринчук

О.І. Ярмолюк