У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Фареник А.О.

представника позивача- ОСОБА_1

представників відповідача - Левшунова Д.М., Феклістова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі в справі за позовом ОСОБА_2 до Фонду соціального страхування України, 3-і особи: Виконавча дирекція Фонду соціального страхування України, Правління Фонду соціального страхування України, ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та незаконними, визнання незаконною та скасування пункту постанови, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року був частково задоволений позов ОСОБА_2 до Фонду соціального страхування України.

Визнано незаконним та скасовано пункт 6.3 частини 6 постанови Правління Фонду соціального страхування України №5 від 22 квітня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_2 .

Визнано незаконним та скасовано наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України №3к від 24 квітня 2020 року «Про звільнення ОСОБА_2 ».

Поновлено ОСОБА_2 на посаді в.о. заступника директора виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з 24 квітня 2020 року.

Стягнуто з Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_2 584 551, 50 гр. середнього заробітку за час вимушеного прогулу / за вирахуванням визначених законом податків та зборів /.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року постанова Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року була скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року справа повернута до суду для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення та заяв позивача про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі.

Додатковим рішенням суду від 23 травня 2022 року рішення суду від 01 грудня 2020 року в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу піддано негайному виконанню.

03 червня 2021 року позивач звернулася до суду з заявою про стягнення з Фонду соціального страхування України на її користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду від 01 грудня 2020 року про поновлення на роботі в сумі 467 641, 20 гр. за період часу з 02 грудня 2020 року до 27 травня 2021 року.

15 вересня 2021 року позивач подала заяву про збільшення вимог про стягнення з середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в сумі 798 887, 05 гр. за період з 02 грудня 2020 року по 27 вересня 2021 року.

Здійснила новий розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з 02 грудня 2020 року по 27 вересня 2021 року, відповідно до якого:

/ 3 897, 01 (середньоденна заробітна плата) х 205 (кількість робочих днів) = 798 887, 05гр. /

Посилається на те, що відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Всупереч наведеному станом на 27 вересня 2021 року відповідач рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року не виконав, не поновив її на роботі, відповідний наказ про поновлення на роботі не видавався, тобто порушення її прав триває.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити заяву.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримав.

Представники відповідача проти задоволення заяви заперечували.

Посилаються на те, що постановою Верховного Суду постанова апеляційної інстанції, якою рішення районного суду залишено без змін, скасована, справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Тобто, рішення суду не набрало законної сили.

Крім того, звернули увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові, щодо суті спору, а тому вважають, що без їх перевірки рішення про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду буде передчасним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом даної норми закону затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року позивач у справі поновлена на роботі з 24 квітня 2020 року.

На її користь також стягнуто 584 551, 50 гр. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року рішення суду залишено без змін.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах місячного платежу піддано негайному виконанню додатковим рішенням суду від 23 травня 2022 року.

З точки зору ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

При цьому законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Не заперечуючи такого обов`язку роботодавця, суд, у той же час, враховує наступне.

Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року постанова Київського апеляційного суду від 26 травня 2021 року, якою рішення суду від 01 грудня 2020 року було залишено без змін, була скасована, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Таким чином, з урахуванням постанови Верховного Суду про скасування постанови апеляційної інстанції, рішення суду від 01 грудня 2020 року не набрало законної сили.

Частиною 2 ст.129 Конституції України визначено основні засади судочинства, серед яких, у тому числі:

1/ рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

8)/ забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

9/ обов`язковість судового рішення.

З точки зору закону Верховний Суд є найвищим судом в системі судоустрою України, найголовнішим завданням якого є забезпечення сталості та єдності судової практики.

Його основною функцією є перевірка законності ухвалених судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень у касаційному порядку викладені в ст.411 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.411 ЦПК України, висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову Київського апеляційного суду про залишення рішення суду від 01 рудня 2020 року без змін, Верховним Судом були викладені підстави для цього, проведено відповідний аналіз судової практики, в тому числі висновків Верховного Суду, та надано чіткі вказівки для їх виконання з метою перевірки законності ухваленого судом рішення про поновлення на роботі.

З урахуванням цього та викладеного вище, суд не знаходить підстав для задоволення заяви позивача про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 235, 236,384, 411, 417 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273Цивільного процессуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 17 червня 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва