Справа № 190/2006/21
Провадження №2/190/104/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м.П"ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Фирси Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,660 га, що розташована на території с. Зоря Кам`янського району Дніпропетровської області. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку заповів їй. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер в м. Белгород Белгородської області Російської Федерації. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,660 га, що розташована на території с. Зоря Кам`янського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, позивач надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач виконавчий комітет П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надіслали листа з проханням справу розглядати за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 4,660 га, що розташована в с. Зоря Кам`янського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 095462/а.с.13/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Белгород Белгородської області Російської Федерації ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть/а.с.11./.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким належну йому земельну ділянку площею 4,660 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 095462 заповів позивачці ОСОБА_1 /а.с.10/.

Згідно копії довідки виконавчого комітету П`ятихатської міської ради № 216 від 01.12.2021 року ОСОБА_2 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Зорянської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області зареєстрований не був і не проживав, останній у виконкомі Зорянської сільської ради склав заповіт 07.10.2004 року/а.с.12/.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Порядок оформлення права на спадщину встановлений главою 89 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, та являє собою визначену законодавством сукупність функцій, притаманну юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, зверненню позивача до суду з указаним позовом мало передувати вирішення питання щодо отримання нею у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, що у випадку відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі цього свідоцтва, вказувало б на наявність підстав для вирішення питання про порушення або невизнання її права у судовому порядку.

За відсутності відмови нотаріуса про видачу свідоцтва про права на спадщину, вирішення спору в судовому порядку є неможливим.

Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Згідно листа П`ятихатської державної нотаріальної контори № 14/02-14 від 01.02.2022 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалась.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, тягар доказування обґрунтованості заявлених позовних вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

З ч. 4 ст. 206 ЦПК України слідує, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позивачем постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину суду не надано та, відповідно, матеріали справи її не містять.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивач не надала суду доказів того, що вона в установленому законом порядку подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину та що нотаріус відмовив їй у видачі указаного свідоцтва, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Ю.В. Фирса