Провадження № 2/359/683/2022
Справа № 359/8173/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Новоселецької О.А. ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову та ставлення сторін до позову.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5 . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року з позивача на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 4 липня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття. На той час позивач був офіційно працевлаштований, і не заперечував проти такої суми аліментів. На тепер позивач знаходиться в іншому шлюбі, від якого має сина, 2021 р.н., також він втратив офіційну роботу і живе на підробітки. Він не може більше сплачувати визначений судом розмір аліментів на утримання доньки, тому просить суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначених рішенням суду від 22.09.2017, та стягувати з нього на аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

26.10.2021 на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що позивач не сплачує аліменти на утримання доньки з жовтня 2020 року і вже має значну заборгованість. З часу розлучення з позивачем, відповідач почала сильно хворіти та витрачає на це значні кошти, їй встановлена 3 група інвалідності. Позивач не вірно застосовує закон, скільки спосіб стягнення аліментів може обиратись лише особою на користь кого стягуються аліменти, одержувачем аліментів, а не платником. Крім того, сума аліментів, яку просить позивач визначити рішенням суду є дуже малою для утримання дитини.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

Представник відповідача Новоселецька О.А. заперечує проти задоволення позову, просить суд відмовити у його задоволенні позову, також просить стягнути судові витрати, понесені відповідачем.

2. Процесуальні дії у цивільній справі.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14.09.2021 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.27).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.11.2021 було закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.70).

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилась дочка ОСОБА_5 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 вересня 2016 року (а.с.9).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 листопада 2016 року (а.с.8) шлюб між сторонами був розірваний. ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року (а.с.10-13) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 4 липня 2017 року, і до досягнення дитиною повноліття.

22 лютого 2020 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_8 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_8 ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.02.2020 (а.с.19).

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_8 народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.03.2021 (а.с.20).

З довідки Пристоличної сільської ради про склад сім`ї від 18.10.2021 (а.с.40) вбачається, що в АДРЕСА_1 живе ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Зі змісту довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 19.10.2021, складеної головним державним виконавцем Бориспільського ВДВС ГТУЮ у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Вовка А.В. (а.с.41), вбачається, що на виконанні відділу перебуває виконавчий лист №2/359/2018 від 04.12.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.07.2017, і до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01 жовтня 2021 року заборгованість позивача становить 60423,99 грн.

Як вбачається з трудової книжки позивача (а.с.13-18) ОСОБА_1 станом на день розгляду справи офіційно не працевлаштований.

Спірні правовідносини регулюються главою 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька та дитини» СК України.

4. Норми права, якими керувався суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також згідно з статтею 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини доходу на тверду грошову суму в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і таким чином зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються. При цьому позивач ОСОБА_1 - платник аліментів обґрунтував свої вимоги положеннями ч.1 ст.192 СК України, ст.ст.181,184 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3.

Частина 3 ст.181 СК України, якою суд керується при вирішенні спору по справі, у чинній редакції викладена в редакції Закону № 2037-VIII від 17.05.2017. За її змістом право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Стаття 192 СК України передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення.

Також позивач у позові посилається на неактуальну редакцію ч.1 ст.184 СК України, яка у редакції до Закону № 2037-VIII від 17.05.2017, була викладена наступним чином: «Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі». Однак, ця норма у чинній редакції визначає, що «Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі».

Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він не наділений правом вибору способу стягнення. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає.

У судовому засіданні представник відповідача Новоселецька О.А. зазначила, що ОСОБА_4 як одержувач аліментів категорично не погоджується на зміну способу їх стягнення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. Так само суд не може застосувати викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 та Верховним Судом України позиції, які стосуються застосування ч.3 ст.181 СК України та ч.1 ст.184 СК України у редакції до змін у цих нормах у 2017 році.

За таких обставин суд не вважає за необхідне надавати оцінку доказам, наданим позивачем на підтвердження необхідності зменшення розміру аліментів, оскільки позивач, як платник аліментів не має право змінювати спосіб стягнення аліментів.

З огляду на це, суд дійшов до переконання про відсутність підстав для зміни способу стягнення та розміру аліментів, визначених рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 22 вересня 2017 року на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 належить відмовити.

6. Розподіл судових витрат.

У судовому засіданні представник відповідача Новоселецька О.А. заявила вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 09.11.2021 (а.с.79), відповідно до якої адвокат Синьоокий В.В. прийняв від ОСОБА_4 2000,00 грн за надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги та представництво інтересів від 09.11.2021; квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 19.01.2022 (а.с.80), відповідно до якої адвокат Новоселецька О.А. прийняла від ОСОБА_4 1000,00 грн за надання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги та представництво інтересів від 19.01.2022. Жодних інших доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, в тому числі договорів про надання правової допомоги суду не надано. А отже відсутнє документальне підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_4 витрат на правову допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог відповідача про відшкодування таких витрат.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про зміну способу стягнення та розміру аліментів залишити без задоволення.

У стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у розмірі 3000,00 гривень відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 07 лютого 2022 року.

Суддя: О.Ю. Семенюта