Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/2136/21

Провадження № 2/439/161/22

13 червня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

із участю секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Дубенськаміська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування завданої моральної шкоди, ухвалив таке рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Дубенськаміська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, в якій просить суд визнати незаконним та скасувати наказ за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача інфекційного відділення. Також просить суд поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача Інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенськаміська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області. Окрім цього, просить суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи із 11 листопада 2021 року. Водночас просить суд стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 матеріальне відшкодування заподіяної моральної шкоди у сумі 90 000 гривень 00 копійок.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що наказом відповідача за № 9-ос від 10 січня 2017 року ОСОБА_1 прийнята на посаду завідувача інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області. Проте вже 11 листопада 2021 року за наказом відповідача за № 425-ос позивачка звільнена із займаної посади за порушення посадової інструкції на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Позивачка вказує, що таке звільнення є незаконним та порушує її трудові права. Позаяк спірний наказ роботодавця не містить жодного посилання на конкретні факти та випадки порушень трудової дисципліни. Формулювання наказу є узагальненим та не дає можливості встановити допущені порушення робітником під час виконання трудових обов`язків. Водночас на думку позивачки відсутні факти її систематичного порушення трудової дисципліни. Наказ відповідача за № 06 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 03 лютого 2021 року є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам трудового законодавства.

Позивачка мотивує, що незаконним звільненням їй заподіяно моральну шкоду, яка обумовлена приниженням її гідності, професійної честі і ділової репутації . Відтак вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідач зазначає, що звільнення ОСОБА_1 із посади завідувача інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області є законним та відповідає вимогам трудового законодавства.

Відповідач вказує, що відповідачка протягом останнього року була притягнута до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення посадових обов`язків та недотримання норм нормативно-правових документів, про що постановлено наказ за № 28 від 03 лютого 2021 року. Такий наказ позивачкою не оспорювався та був чинним на момент її звільнення.

Відповідач наголошує, що за результатами внутрішньої перевірки встановлено, що ОСОБА_1 не відобразила в картці відомості про вжиті нею заходи лікування пацієнта та не внесла запис про відсутність у відділенні лікарського засобу Ремдисивір, чим порушила вимоги Інструкції щодо заповнення форми облікової документації за № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого», затвердженої наказом Міністерства здоров`я України за № 110 від 14 лютого 2012 року. Про факти проведеної перевірки повідомлено роботодавцю Доповідною запискою від 15 жовтня 2021 року

Відповідач мотивує, що ОСОБА_1 не виконала підпункти 1.5, 2.2, 2.6, 2.11, 2.17 та 2.19 Посадової інструкції від 18 березня 2019 року, чим повторно вчинила грубе порушення посадових обов`язків. Відтак роботодавцем застосовано до позивачки дисциплінарне стягнення у виді звільнення, що повністю відповідає фактичним обставинам справи.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

08 грудня 2021 року - відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Від представника відповідача - адвокат Гая Ігоря Миколайовича надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечив повністю проти позовних вимог позивачки. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Наголосив на системності порушень позивачкою вимог трудової дисципліни, що і слугувало підставою для звільнення останньої на підставіпункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Від представника позивачки - адвоката Бондаря Юрія Миколайовича надійшло клопотання про долучення доказів, яке в подальшому задоволено судом.

Від представника позивачки - адвоката Бондаря Юрія Миколайовича надійшло клопотання про витребування доказів, яке в подальшому задоволене судом. Витребувано належним чином завірену копію наказу «Про формування мобільних команд у Комунальному некомерційному підприємстві «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області» за № 51-од від 26 березня 2021 року.

Від представника позивачки - адвоката Бондаря Юрія Миколайовича надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме: позовну заяву доповнено позовною вимогою наступного змісту: «визнати незаконним та скасувати наказ за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача інфекційного відділення». Судом постановлено розгляд справи проводити із урахуванням збільшених позовних вимог.

Від представника позивачки - адвоката Бондаря Юрія Миколайовича надійшли письмові пояснення, в який представник позивача підтримує позовні вимоги повністю та просить суд їх задовольнити.

Від представника позивачки - адвоката Ляшка Дмитра Володимировича надійшли додаткові пояснення по суті позовних вимог, в якій позивачка наголошує на відсутності жодних підстав щодо її звільнення.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки - адвоката Ляшка Дмитра Володимировича надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання. Судом ухвалено проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

За правилами норми частини 2 статті 247 ЦПК України, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 13.06.2022 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що 10 січня 2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду завідувача інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, що підтверджується Наказом за № 9-ос від 10 січня 2017 року (а.с. 39).

03 лютого 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Із таким наказом ОСОБА_1 ознайомлена 03 лютого 2021 року. Наказ не оспорювався, про що свідчить надана суду копія Наказу Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за № 06 від 03 лютого 2021 року (а.с. 42-43).

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, звільнено ОСОБА_1 - завідувачку інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України. Згоду на розірвання трудового договору із ОСОБА_1 надано Первинною профспілковою організацією працівників охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, що підтверджується наданою суду копією оспорюваного наказу; рішенням Первинної профспілкової організації працівників охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, яке затверджене протоколом за № 10 від 28 жовтня 2021 року, разом із доданими до нього додатками (а.с. 7).

Доповідною запискою медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області Ірини Безкоровайної стверджується про відсутність препарату Ремдесивір у Інфекційному відділенні станом на 01 квітня 2021 року. Такий висновок базується на основі письмового пояснення сестри медичної старшої Інфекційного відділення від 12 жовтня 2021 року; пояснювальною запискою провізора аптечного складу від 13 жовтня 2021 року, на підтвердження чого суду надано копії відповідних пояснювальних та доповідних записок (а.с. 46-47, 50).

Суду також надано для дослідження Статут Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області від 2020 року (а.с. 32-38); Посадова інструкція завідувача інфекційного відділення за № 17 від 18 березня 2019 року (а.с. 48-49), Наказ «Про формування мобільних команд в КНП «Дубенська міська лікарня» за № 51-од від 26 березня 2021 року (а.с. 74-75, 118-120); Графік роботи медичних команд за травень-листопад 2021 року (а.с. 77-85).

Заробітна плата ОСОБА_1 як завідувача Інфекційного відділення Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за вересень-жовтень 2021 року загалом становила 34 972 гривні 75 копійок, а саме: за вересень 2021 року - 16 338 гривень 26 копійок; за жовтень 2021 року - 18 634 гривні 49 копійок, що підтверджується довідкою про доходи за № 10 від 09 лютого 2022 року (а.с. 76).

ОСОБА_1 намагалася у позасудовому порядку врегулювати спірні трудові відносини між сторонами, про що свідчать надані суду докази (а.с. 86-92).

Водночас суд критично оцінює такі докази як: доповідну записку від 11 жовтня 2021 року (а.с. 8); доповідну від 06 жовтня 2021 року (а.с. 9); доповідну від 06 жовтня 2021 року (а.с. 10); Наказ Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за № 28 від 25 вересня 2020 року (а.с. 40); Акт про ознайомлення із наказом від 25 вересня 2020 року (а.с. 41); Наказ про створення тимчасово діючої комісії для контролю за дотриманням виконання наказів Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за № 106-од від 17 листопада 2021 року (а.с. 57); Протокол № 1 засідання тимчасової комісії КНП «Дубенська міська лікарня» від 23 листопада 2021 року (а.с. 58-59); Висновок тимчасової комісії КНП «Дубенська міська лікарня» від 25 листопада 2021 року (а.с. 60); Наказ за № 43 від 17 грудня 2021 року (а.с. 61); лист голови тимчасово діючої комісії за № 1137/0112 від 01 грудня 2021 року (а.с. 63). Такі докази не містять жодної інформації щодо предмета доказування. Тому з огляду на імперативну норму частини 4 статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, суд відхиляє такі докази у зв`язку із їх неналежністю.

Мотиви суду.

1. Щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.

За змістом положень статті 147 Кодексу законів про працю України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Нормою частини 1 статті 147-1 Кодексу законів про працю України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

У наказі про накладення дисциплінарного стягнення (чи це наказ про звільнення, чи про оголошення працівникові догани) обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини та дата вчинення проступку, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акту чи акту локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Так, статтею 140 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту (стаття 141 Кодексу законів про працю України).

Трудове законодавство України при накладенні дисциплінарних стягнень встановлює спеціальний порядок, який роботодавець зобов`язаний дотримуватись для того, щоб застосування дисциплінарного стягнення було законним. Дотримання цих умов, з одного боку, надають право роботодавцю накласти на працівника дисциплінарне стягнення, з іншого - виступають гарантіями для працівника від порушень його прав.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме: Кодексом законів про працю України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

Звільнення як захід дисциплінарного стягнення - це розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, зокрема на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України.

У разі ухвалення рішення про звільнення працівника за зазначеною підставою власник або уповноважений ним орган має чітко додержувати правил і порядку, встановлених законодавством, а також враховувати особливості застосування підстав звільнення. При цьому для застосування дисциплінарного стягнення достатньо самого факту порушення трудової дисципліни й не обов`язково, щоб таке порушення мало негативні наслідки.

За нормативними правилами статті 149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Виходячи із аналізу норм Кодексу законів про працю України, у справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності, саме роботодавець повинен довести, що притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося без порушення законодавства про працю (службові перевірки, акти комісії).

Із доказів у справі вбачається, що ОСОБА_1 працювала на посаді завідувача Інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області. У свої діяльності, зокрема повинна була керуватися Посадовою інструкцією завідувача інфекційного відділення за № 17 від 18 березня 2019 року. До безпосередніх обов`язків останньої входило, зокрема забезпечення своєчасного отримання та зберігання лікарських засобів та повідомлення керівництву медичного закладу про всі недоліки, виявлені у процесі діяльності та внесення пропозицій щодо їх усунення.

Досліджений судом оспорюваний наказ Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, яким звільнено ОСОБА_1 із посади завідувача Інфекційного відділення вищевказаного медичного закладу не містить жодних відомостей щодо порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни. Окрім цього, оспорюваний наказ не містить вказівки на фактичні обставини дисциплінарного проступку, дату його вчинення та діяння працівника, яке слугувало підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

На переконання суду формулювання оспорюваного наказу «Про звільнення ОСОБА_1 » як підставу звільнення позивачки на підставі пункту 3 статті 40 Кодексу законів про працю України (систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення), містить узагальнюючий характер та не дає працівникові можливості встановити підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Доказами у справі стверджується, що фактичною підставою для застосування до позивачки дисциплінарного стягнення у виді звільнення із займаної посади слугувала доповідна записка медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області від 15 жовтня 2021 року. Такою доповідною запискою ставиться у вину ОСОБА_1 неповідомлення про відсутність лікарського засобу «Ремдесивір» та невиконання вимог ведення медичної документації відповідно до вимог інструкції щодо заповнення первинної облікової документації. На аналогічні підстави притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення, відповідач посилався у відзиві на позовну заяву.

У свою чергу суд критично оцінює такі доводи відповідача. Жодні докази у справі не підтверджують обставину невиконання ОСОБА_1 вимог ведення медичної документації відповідно до вимог інструкції щодо заповнення первинної облікової документації. Більше того, такі обставини, на момент постановлення оспорюваного наказу, роботодавцем встановлені не були. Про що свідчать досліджені судом докази під час судового засідання.

Окрім цього, перед судом не доведено достовірними та достатніми доказами факту відсутності лікарського засобу «Ремдесивір» у Інфекційному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області. На переконання суду пояснювальна записка сестри медичної старшої інфекційного відділення вищевказаного медичного закладу не може вважатися достовірним доказом. Остання не містить відомостей щодо встановлення дійсності факту відсутності конкретного лікарського засобу (акт відсутності лікарського засобу станом на конкретну дату; письмове повідомлення керівника відділу щодо закінчення лікарського засобу; тощо) під час події, із якої виникли спірні правовідносини.

За таких обставин, під час винесення відповідачем оспорюваного наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення, у роботодавця не існувало жодної об`єктивної підстави вважати, що позивачка вчинила дисциплінарний проступок. Відтак звільнення ОСОБА_1 із посади завідувача інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області є незаконним, а наказ Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області за № 425-ос від 11 листопада 2021 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги у частині визнання незаконним та скасування наказу за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача інфекційного відділення, та поновлення останньої на зазначеній посаді є обґрунтованими, підтверджуються достатніми, достовірними, допустимими, належними доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню.

2. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За правилами частини 3 статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

При цьому відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за № 100.

За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним.

Пунктом 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно пункту 8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Тому як наслідок час вимушеного прогулу позивачки розпочався починаючи із 12 листопада 2021 року по 13 червня 2022 року включно. Тобто зазначений період становить 148 робочих днів.

Відповідно до наданого розрахунку представником позивача, за останні два календарних місяці, що передували звільненню позивачки, останній нарахована заробітна плата за вересень 2021 року - у розмірі 16 338 гривень 26 копійок; за жовтень 2021 року - у розмірі 18 634 гривні 49 копійок. Загальний розмір нарахованої заробітної плати за вказаний період становить: 34 972 гривні 75 копійок. Кількість робочих днів у вересні-жовтні 2021 року становила 42 робочих дні. Отже, середньоденний розмір заробітної плати позивачки за зазначений період становив 832 гривні 68 копійок, із розрахунку: 34 972 гривні 75 копійок : 42 робочих дні = 832 гривні 68 копійок за день.

Для належного обрахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачки - ОСОБА_1 необхідно помножити її середньодобовий заробіток за два місяці, які передували незаконному звільненню, на кількість робочих днів у періоді вимушеного прогулу, а саме за: 148 робочих днів часу вимушеного прогулу за період із 12 листопада 2021 року по 13 червня 2022 року. Відтак розмір середнього заробітку становить 123 236 гривень 64 копійки. із розрахунку: 832 гривні 68 копійок (середньоденного заробітку) х 148 робочих днів = 123 236 гривень 64 копійки.

3. Щодо відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 статті 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок незаконних дій працедавця, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інші негативні наслідки морального характеру.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачка стверджувала перед судом, що відповідач, здійснивши незаконне звільнення, спричинив останній моральної шкоди. Проте суд критично оцінює твердження позивачки та вважає недоведеними обставини понесення ОСОБА_1 моральної шкоди. Позивачкою не конкретизовано перед судом у чому полягала така шкода, чи дійсно така призводила до психічних страждань позивачки.

Відтак суд вважає, що позовні вимоги у частині відшкодування заподіяної моральної шкоди є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

4. Щодо розподілу судового збору.

За правилами частини 1-2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Нормою частини 1 статті 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняють позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас позивачкою заявлена вимога про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та вимога про відшкодування моральної шкоди. Такі вимоги за своєю правовою природою не є тотожними поняттю заробітна палата та підлягають сплаті судового збору на загальних підставах.

Доказами по справі підтверджується, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок (а.с. 1).

На момент із звернення до суду із позовною заявою ціна позову становить суму у розмірі 90 000 гривень 00 копійок.

Виходячи із законодавчих приписів статті 141 ЦПК України, зважаючи на норму пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий за подання даного позову підлягав сплаті окремо за три позовні вимоги у розмірі 2 724 гривні 00 копійок (із розрахунку: 908 гривень 00 копійок + 908 гривень 00 копійок + 908 гривень 00 копійок).

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

За таких обставин, суд вважає, що з відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області необхідно пропорційно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок за подання позовної вимоги у частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу на рахунок позивачки - ОСОБА_1 .

Водночас, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, із другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тобто за обставин, коли позовні вимоги позивача задоволені частково, а останній є особою, яка відповідно до Закону України «Про судовий збір» має пільги щодо звільнення від сплати судового збору у частині поновлення на роботі - необхідно здійснити компенсацію понесених судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог на рахунок Державного бюджету за рахунок відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

Керуючись статтями 10, 81, 89, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ за № 425-ос від 11 листопада 2021 року, який виданий Комунальним некомерційним підприємством «Дубенської міської лікарні» Дубенської міської ради Рівненської області, про звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача інфекційного відділення.

Поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача Інфекційним відділенням Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області н а користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 123 236 (сто двадцять три тисячі двісті тридцять шість) гривень 64 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити повністю.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області на користь держави суму сплаченого судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення незаконно звільненого працівника ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13 червня 2022 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Дубенська міська лікарня» Дубенської міської ради Рівненської області, код ІКЮС: 37624798, місцезнаходження: Рівненська область, місто Дубно, вулиця Львівська, 73.

Суддя Б.М. Петейчук