Справа № 132/345/22
Ухвала

Іменем України

08 лютого 2022 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Ставнійчук С.В., розглянувши у приміщенні суду у м.Калинівка заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 ,

встановила:

03.02.2022 року до Калинівського районного суд Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що у шлюбі з ОСОБА_2 вона народила двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на норми ст.ст. 180-183 СК України, звернулась до суду із цією заявою, долучивши до неї копії письмових доказів, якими є копії свідоцтва про народження дітей, копія свідоцтва про шлюб, копія паспорта та картки платника податків заявника.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 , дослідивши надані заявником до суду копії письмових доказів, приходжу до висновку про відмову у її задоволенні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із вимогами ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до вимог ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом ч. 5 ст. 183 СК України той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той з батьків дитини, з яким дитина проживає у визначеному Законом порядку.

Згідно із вимогами п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу вимогам ст. 163 ЦПК України не відповідає, оскільки до заяви не долучено документ, що підтверджує виникнення права грошової вимоги, а саме: письмовий доказ, що підтверджує факт проживання дітей разом із матір`ю за вказаною нею адресою.

Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів, що підтверджують факт сумісного проживання дітей з матір`ю, що дає їй право на звернення до суду з вимогами про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу або якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Невідповідність заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу вимогам ст. 163 ЦПК України є підставою для залишення її без задоволення.

Згідно з вимогами ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Внаслідок того, що підставою для відмови у видачі судового наказу є її подання з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України у вигляді відсутності доказів проживання дітей разом з матір`ю, через що з заяви не вбачається виникнення права грошової вимоги, роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що після усунення обставин, які зумовлювали відмову у видачі судового наказу, вона має право звернутись до суду повторно із аналогічною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 160, 161, 163, 165-166, 353 ЦПК України, -

ухвалила:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя С.В.Ставнійчук