Дата документу 14.06.2022 Справа № 336/5077/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/5077/20 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/1066/22 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.

при секретарі: Ільїній А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) про визнання недійсними електронних торгів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ДП «СЕТАМ», ОСОБА_3 , треті особи ТОВ «Укрдебт Плюс», Шевченківський ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України) про визнання недійсними електронних торгів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що з 28 вересня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Під час шлюбу, ними за спільні кошти, що належали подружжю, на підставі договору купівлі-продажу від 30 липня 2008 року був придбаний недобудований житловий будинок площею 60,7 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 518 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2008-2020 роках за рахунок спільних з чоловіком коштів житловий будинок добудовувався, і натепер його площа складає 193,70 кв.м.

Право власності було зареєстровано за ОСОБА_2 одноособово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2014 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 804 589,10 грн. та судові витрати.

На виконання вищевказаного рішення Шевченківським ВДВС відкрито виконавче провадження за № 51148101.

В рамках цього виконавчого провадження Шевченківський ВДВС і ДП «Сетам» організували і провели 03 січня 2020 року електронні торги з продажу належного ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 будинку.

За результатами торгів, оформленими актом державного виконавця від 14 січня 2020 року і протоколом № 458535 від 03 січня 2020 року, переможцем визнано ОСОБА_3 .

У відповідності до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за № 126 виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білоусовою В.О., 22 січня 2020 року право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як такий, що придбаний ними у період шлюбу, відчуження належної ОСОБА_1 частки у будинку на електронних торгах без її згоди є порушенням прав позивача як співвласника спірного майна, ОСОБА_1 просила суд:

визнати недійсними електронні торги, проведені ДП «СЕТАМ» 03 січня 2020 року з реалізації арештованого майна за лотом № 389379, а саме - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, площею 193,7 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 518 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним протокол № 458535 проведення електронних торгів від 03 січня 2020 року з реалізації арештованого майна за лотом № 389379;

визнати недійсним свідоцтво № 126, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білоусовою В.О. від 22 січня 2020 року про належність ОСОБА_3 на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 року, та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин, на які позивач посилалася у позові, і не вказав у рішенні підставу продажу з торгів майна, яким боржник у виконавчому провадженні володіє разом з іншою особою, яка у цьому виконавчому провадженні боржником не являється. Апелянт стверджує про порушення судом норм матеріального права щодо солідарного стягнення боргу, посилаючись на незастосування судом висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 01 квітня 2020 р., справа № 462/518/18.

У відзиві на апеляційну скаргу Шевченківський ВДВС у місті Запоріжжі ПСМУ Міністерства юстиції України (м. Дніпро) зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає відхиленню. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу, поданому ТОВ «Укрдебт Плюс» заперечило проти доводів апелянта, посилаючись на зловживання позивачем правом з метою недопущення звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_2

27 травня 2022 року до Запорізького апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3 , в якому, посилаючись на відсутність підстав для задоволення позову, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просила задовольнити її з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Представник ТОВ «Укрдебт Плюс» Пивоваров В.І. у судовому засіданні заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Шевченківським районним судом м. Запоріжжя у справі № 336/3578/14-ц 20.05.2015 р. було видано виконавчі листи у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно яких стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором на загальну суму 804 589,10 грн., з яких: тіло кредиту - 583 818,38 грн., заборгованість за відсотками - 220 770,73 грн. (т.1 а.с.58-59, 60-61).

Вказані виконавчі листи були пред`явлені стягувачем для примусового виконання до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя.

10 липня 2019 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59521754 (а.с.56-57) щодо примусового виконання виконавчого листа № 336/3578/14-ц від 20.03.2015 р., виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості в сумі 804 589,10 грн.

30 квітня 2015 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ винесено постанову про оголошення заборони відчуження нерухомого майна боржника ОСОБА_1 (а.с.62-63).

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області 13.05.2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51148101 (а.с.65) у межах виконання виконавчого листа № 336/3578/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 804 589,10 грн.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 23.09.2008 р. за ОСОБА_2 було зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.07.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Буцикіною Л.О. за реєстровим номером 3720 (а.с.66-69).

Згідно з цим реєстром, 29.07.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. внесено обтяження - заборона відчуження на нерухоме майно житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки № 3700, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО, де обтяжувачем був ПАТ «Дельта Банк».

22 листопада 2019 року до ЗФ ДП «Сетам» з Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя надійшла заявка про реалізацію арештованого майна від 12.11.2019 р. разом з пакетом документів (а.с.85-88).

Відповідно до протоколу № 458535 проведення електронних торгів від 03.01.2020 року, переможцем торгів з реалізації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 визнано ОСОБА_3 (а.с.18-19).

Згідно зі свідоцтвом від 22 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бєлоусовую В.О., відповідачу ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна відбулися з дотриманням процедури їх проведення, а факти порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорювала ці торги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Судова колегія погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судовий акт, який набрав законної сили, підлягає безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна вчинити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції принципу верховенства права.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1701).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону № 1701).

Заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; та інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону № 1701).

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону № 1701, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Колегія суддів зауважує, що державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 201/18443/17.

Реалізація майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством, тобто є правочином (п. 8-10 розділу X Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/5

Правова природа продажу майна з електронних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203,215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури порядку проведення торгів.

Наведене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №910/856/17, провадження № 12-128гс18.

Акт про проведення, складений за результатами торгів, стосується оформлення правового результату торгів, наслідком яких є виникнення цивільних прав та обов`язків, у зв`язку з чим торги є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України, а тому порушення встановлених Порядком правил проведення торгів є підставою недійсності прилюдних торгів.

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (постанова Верховного Суду України від 22.02.2017 року у справі № 6-2677цс16).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач у своєму позові не посилалась на порушення організатором торгів норм Порядку реалізації арештованого майна, а обґрунтувала свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними. Доказів того, що обставини, на які посилається позивач, вплинули на результати торгів, суду надано не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставин, на які позивач посилалася у позові, і не вказав у рішенні підставу продажу з торгів майна не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення та фактично зводяться до незгоди із оскаржуваним рішенням.

Колегія суддів спростовує доводи апелянта щодо неправильного застосування норм матеріального права, що регулюють солідарне стягнення боргу, оскільки солідарна відповідальність ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку, а отже, є преюдиційним фактом (т.1 а.с.70-73).

Посилання у апеляційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду є необґрунтованими, оскільки у зазначених справах були суттєво відмінні від справи № 336/5077/20 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм права.

З урахуванням сукупності доказів, наданих сторонами по справі, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії приватного виконавця щодо реалізації будинку вчинені ним з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному винесенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (Брумареску проти Румунії, №28342/95, п. 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (Вєренцов проти України, №20372/11, п. 65, рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року).

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2021 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 червня 2022 року.

Головуючий:

Судді: