У х в а л а

14 червня 2022 року

м. Київ

справа № 487/1326/20

провадження № 61-1207ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині задоволених вимог щодо стягнення інфляційних втрат скасувати.

Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 травня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» надало виправлену касаційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення, зазначивши, що строк подання касаційної скарги банк не пропустив, оскаржувану копію постанови апеляційного суду банк не отримував, не надавши, при цьому, жодних доказів. Крім того, як зазначає заявник, оскільки, на даний час в Україні діє оголошений Указом Президента України воєнний стан, який безперервно триває з 24 лютого 2022 року та продовжений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії військового стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ. Воєнний стан, на думку заявника, є об`єктивною та поважною причиною поновлення процесуальних строків.

Зазначені заявником підстави пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень не беруться судом до уваги ураховуючи таке.

Аналізом матеріалів касаційного провадження № 61-1207ск22, з урахуванням оскаржуваного судового рішення, судом установлено, що на порушення вимог статті 390 ЦПК України, касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, відповідно до даних офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень, надіслано судом 22 грудня 2021 року, оприлюднено 23 грудня 2021 року.

Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не надало суду належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку. Разом з цим, постанова Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року була ухвалена судом апеляційної інстанції майже за два місяці до оголошення воєнного стану в Україні.

Крім того, заявником не надано жодних доказів на підтвердження факту невиконання судом апеляційної інстанції положень статей 272, 386 ЦПК України щодо не направлення заявнику копії оскаржуваної постанови апеляційного суду.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Заявнику надавався строк для усунення недоліків касаційної скарги та було запропоновано, у тому числі, надати відповідні докази на підтвердження підстав пропуску строку в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії, якими могли бути, а саме: поштовий конверт з трек-номером поштового відправлення, довідка із суду, поштового відділення зв`язку тощо, або навести інші підстави та надати їх до суду разом із відповідними доказами, однак заявник не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Заявник не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти підстави для поновлення строків для оскарження, які мають виправдовувати втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Відтак, касаційна скарга подана до суду після закінчення строків, установлених законодавством й підстави наведені у заяві про поновлення строку на оскарження не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні заявником касаційної скарги й не виправдовують пропуск процесуального строку на її подання, ураховуючи також, що саме АТ КБ «ПриватБанк» зверталося до суду з апеляційною скаргою, а тому мало цікавитися результатами розгляду поданої скарги.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлено діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції й так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми й змісту скарги, у тому числі й щодо доведення поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Відтак, Верховний Суд констатує, що заявником не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали йому вчасно звернутися з касаційною скаргою.

Заявник не вжив заходів та вчасно не звернувся із касаційною скаргою, скориставшись своїми процесуальними правами з суттєвим пропуском строку на касаційне оскарження.

Указана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Отже, оскільки у відведений судом строк, ухвала суду не виконана, що перешкоджає касаційній інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року вважати неподаною та повернути заявникові.

Копію цієї ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян