Номер провадження: 22-ц/813/1018/22
Справа № 496/2731/16-ц
Головуючий у першій інстанції Трушина О. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Поворозко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення Яськівської сільської ради, припинення права власності на земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2016 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до Біляївського районного суду Одеської області з позовом, доповнивши який (т. 1, а.с. 68-70, 149-151), просив визнати недійсним та скасувати рішення Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»; припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,07 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), скасувати рішення державного реєстратора Рогачко П.О. від 11.07.2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 2-3).

15 лютого 2019 року рішенням Біляївського районного суду Одеської області у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі (т. 3, а.с. 22-33).

26 березня 2019 року канцелярією Біляївського районного суду Одеської області зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.02.2019 року. Апелянт вважає, що прийняте рішення базується лише на показаннях свідків та поясненнях відповідача, а документи, які були надані ОСОБА_1 та його пояснення практично проігноровані та судом не надано їм правової оцінки. На думку апелянта, лише на підставі довідок сільської ради судом зроблено висновок про належність будівлі відповідачу, незважаючи, як наголошує апелянт, на відсутність дозвільних документів на будівництво, правовстановлюючих документів на об`єкт незавершеного будівництва. З огляду на вказане, апелянт просить суд скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15.02.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 3, а.с. 38-44).

15 травня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий - суддя Ващенко Л.Г.) відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (т. 3, а.с. 58-59).

20 липня 2021 року рішенням Вищої Ради правосуддя №1612/0/15-21 ОСОБА_4 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2021 року, цивільну справу було розподілено колегії суддів в складі головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

21 вересня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду прийнято до провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи сторони до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, аналізуючи норми чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин, дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_3 правомірно набуто у власність спірну земельну ділянку, будь-яких порушень ні з його боку, ні зі сторони Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області при цьому допущено не було, позивач ОСОБА_1 не являвся та не являється ні власником, ні користувачем земельної ділянки площею 0,07 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а також не є власником земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), оскільки ним не було дотримано механізму отримання у власність такої земельної ділянки, передбаченої законодавством. А тому, суд першої інстанції вважав, що всі позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем ОСОБА_1 не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження факту порушення його прав прийняттям рішення Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). При цьому, суд першої інстанції вказав на те, що з урахуванням незадоволення позовних вимог щодо припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,07 га та скасування рішення державного реєстратора Рогачко П.О. № 30481748 від 11.07.2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.07 га є похідними від позовної вимоги щодо скасування рішення Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», то вони також задоволенню не підлягають (т. 3, а.с. 32).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.1983 року на ім`я позивача ОСОБА_1 був посвідчений заповіт виконкомом Яськівської сільської Ради депутатів трудящих, зареєстрованого в реєстрі за № 81, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.04.1993 року, та його дублікат (т. 1, а.с. 4, 11).

Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що спадкове майно, на яке видано заповіт, складається зі житлового будинку, глинобитного, критого шифером, загальною житловою площею 52 кв.м з надвірними будівлями: літня кухня, що знаходиться в АДРЕСА_1 (старий номер 116). Вказаний будинок належав ОСОБА_5 (дослівно), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі довідки, виданої виконкомом Яськівської сільської Ради депутатів трудящих за № 361 від 02.04.1993 року (т. 1, а.с. 4-4 зворот).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 07.07.2012 року № 34747986 Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису 631 в книзі: 154-ж-52, власником якого є ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину /2-1446/07.04.1993/ Біляївська державна нотаріальна контора Одеської області, дублікат якого виданий 27.06.2012 року, реєстр № 1-1119 (т. 1, а.с. 10).

Відомостей стосовно належності на праві власності ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,32 га, на якій розташовано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , ні свідоцтво про право на спадщину, ні дублікат, ні витяг про державну реєстрацію прав, не містить, отже дана земельна ділянка площею 0,32 га позивачем не успадковувалася.

Відповідно до довідки Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб № 1701 від 12.10.2015 року до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою: АДРЕСА_1 входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 голова сім`ї; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 донька; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 син; а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батько; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 мати. Площа житлового будинку 58 кв.м, земельна ділянка у сім`ї 0,25 га, земельний пай немає (т. 1, а.с. 30).

З довідки Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 1467 від 02.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входять: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина (проживає без реєстрації), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батько, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 мати, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 донька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 син (т. 1, а.с. 24).

02 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про надання дозволу на приватизацію земельної ділянки разом із батьком ОСОБА_3 , як таким, що спільно проживають та спільно користуються одним городом. В даній заяві позивач зазначив, що земельною ділянкою, на якій розташований город, вони з батьком користуються протягом 20 років (т. 1, а.с. 111).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 п. а ч. 3 ст. 116 ЗК (в редакції чинній на момент подання відповідної заяви) України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

За змістом ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на момент подання відповідної заяви) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Так, 18 травня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою щодо виділення йому 0,25 га земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 157).

Рішенням Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 » № 247/ VI від 31.05.2012 року надано дозвіл проектній організації на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Пунктом № 2 зазначеного рішення зобов`язано гр. ОСОБА_1 подати технічну документацію із землеустрою щодо складання документів за вищевказаною адресою на затвердження сесії сільської ради (т. 1, а.с. 17).

В свою чергу, 04 травня 2012 року ОСОБА_3 також звернувся до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області з заявою про надання дозволу щодо виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 94).

Рішенням Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації гр. ОСОБА_3 » № 248/VI від 31.05.2012 року надано дозвіл проектній організації на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) загальною площею 0,07 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , із земель комунальної власності територіальної громади. Пунктом № 2 зазначеного рішення зобов`язано гр. ОСОБА_3 подати технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за вищевказаною адресою на затвердження сесії сільської ради (т. 1, а.с. 23).

В подальшому, 01 березня 2013 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву до Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області, в якій просив скасувати рішення сесії № 248/VI від 31.05.2012 року з урахуванням змін у земельному законодавстві та надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 0,07 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 95).

Рішенням Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області «Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» № 353/VI від 12.03.2013 року надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 0,07 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із земель житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Пунктом № 2 зазначеного рішення зобов`язано гр. ОСОБА_3 замовити проект землеустрою в землевпорядній організації, що має ліцензію (т. 1 а.с. 18).

17 березня 2014 року відповідач ОСОБА_3 замовив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 12).

Рішенням Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, загальною площею 0,07 га (кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0393) у власність ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 та передано безоплатно у власність ОСОБА_3 вищевказану земельну ділянку з земель житлової та громадської забудови, також рекомендовано ОСОБА_3 звернутися до державного реєстратора щодо оформлення права власності на земельну ділянку (т. 1, а.с. 127).

06 грудня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою (доповненням до заяви від 18.05.2012 року), в якій просив внести зміни до пункту № 1 рішення Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 247/VI від 31.05.2012 року, а саме: в частині надати дозвіл проектній організації на виготовлення технічної документації з землеустрою, для виготовлення документів на проект землеустрою земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,25 га. Крім того, зазначив, що у разі неможливості внести зміни до вищевказаного рішення, прийняти нове рішення, яким надати дозвіл проектній організації виготовити проект відводу земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 101).

30 січня 2014 року постійною комісією з питань регулювання земельних відносин охорони навколишнього середовища використання природних ресурсів та санітарного стану Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області було розглянуто вище зазначену заяву ОСОБА_1 та запропоновано написати заяву щодо скасування рішення № 247/VI від 31.05.2012 року у зв`язку зі змінами в Земельному законодавстві згідно Постанови КМУ від 17.10.2012 року № 1051, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо розмежування земель державної та комунальної власності», але ОСОБА_1 відмовився (т. 1, а.с. 102).

У зв`язку з цим, на засіданні було вирішено, що постійна комісія з питань регулювання земельних відносин не в змозі винести на сесію проект рішення за відсутності заяви ОСОБА_1 про скасування рішення № 247/VI від 31.05.2012 року (т. 1, а.с. 102).

В позовній заяві позивач вказував на те, що відповідачу ОСОБА_3 відповідно до рішення Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 144/VII від 24.06.2016 року було передано у приватну власність частину земельної ділянки, на якій знаходяться належні йому господарські будівлі: літня кухня, сарай, навіси. При цьому, зазначав, що з ним не погоджувалися межі земельної ділянки. А тому, позивач вважає, що дане рішення є незаконним та таким, що порушує права позивача, оскільки, на думку ОСОБА_1 , порушує його права з володіння, користування та розпорядження його майном (т. 1, а.с. 2 зворот - 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 2 та п. г ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачеві ОСОБА_3 Яськівською сільською радою Біляївського району Одеської області безпідставно передано у власність земельну ділянку, площею 0,07 га, оскільки у Акті прийому-передачі межових знаків на зберігання він не ставив свій підпис, межі земельної ділянки із суміжним землекористувачем не погоджував, що на думку позивача, не дозволяє відповідачеві ОСОБА_3 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою, площею 0,07 га за, адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 70, т. 2, а.с. 180).

12 грудня 2017 року ухвалою Біляївського районного суду Одеської області було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в оригіналі акту приймання-передачі межових знаків на зберігання суміжних власників землі та землекористувачів самим ОСОБА_1 , чи іншою особою? (т. 2, а.с. 186-187).

Згідно з висновком №18-3416 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи № 496/2731/16-ц, складеного 21.11.2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 в оригіналі акта приймання-передачі межових знаків на зберігання суміжних власників землі землекористувачів виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т. 2, а.с. 217-219).

Апелянт (позивач) вважає, що даний висновок є об`єктивним доказом на підтвердження того, що рішення сільської ради про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,07 га, підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 не ставив свого підпису на акті приймання-передачі межових знаків на зберігання суміжних власників землі землекористувачів (т. 3, а.с. 43).

За змістом статті 198 ЗК України погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, яка є комплексом робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Відповідно до пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновками, висловленими у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі №580/168/16-ц, Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Тобто, позивач, звертаючись до суду за захистом порушеного права, зобов`язаний надати докази на підтвердження наявності у нього такого права.

Як вже зазначалося вище, позивач, заявляючи вимоги щодо визнання недійсним та скасування рішення Яськівської сільської ради, припинення права власності на земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, вказував на те, що на частині земельної ділянки ОСОБА_3 знаходяться належні позивачеві господарські будівлі: літня кухня, сарай, навіси.

Разом з тим, з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради 26.06.2013 року за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 0,25 га, на якій розташовані наступні будівлі та споруди: А - житловий будинок 1917 рік будівництва, Б -сарай 1917 рік будівництва, В - вбиральня 2007 рік будівництва, Г - душова 2007 рік будівництва, Д - навіс 2010 рік будівництва, Е - літня кухня 1917 рік будівництва, Ж - сарай 1990 рік будівництва, З - навіс 1990 рік будівництва, И - сарай 1990 рік будівництва, К - навіс 1990 рік будівництва, І - мостіння, ІІ - питна колонка, №1-3 - огорожа (т. 1, а.с. 75-79).

Відповідно до змісту листа Яськівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 198 від 18.03.2013 року ОСОБА_3 було повідомлено, що згідно з записом погосподарської книги № 3/113 з 1996 року по 2000 рік за адресою: АДРЕСА_1 наявна літня кухня, прибудована до глинобитного будинку жилою площею 52 кв.м, збудованого датою 1918 року. Згідно з записом погосподарської книги № 3/111 з 1991 рік по 1995 рік за адресою: АДРЕСА_1 наявний житловий глинобитний будинок до 1918 року і камінний житловий будинок 1982 року. Камінний житловий будинок площею 50,2 кв.м в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 не є кухнею та власністю ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 60). При цьому, земельні ділянки 0,25 га та 0,07 га не накладаються одна на одну, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не оспорюється сторонами.

З огляду на викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із недоведенням ним порушень його прав оспорюваним рішенням сільської ради. При цьому питання про користування чужою земельною ділянкою у разі наявності на неї об`єктів права власності вирішується шляхом встановлення сервітуту за наявності передбачених законом підстав.

Апеляційний суд вважає за потрібне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 15 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький