Справа № 472/568/21
Провадження № 22-ц/812/8/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Лівшенку С.О.,

за участі представника відповідача - Шевченка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на додаткове рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Кучерявенком С.С., дата складання повного тексту не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, головний державний виконавець Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Легка Ольга Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі- АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., головний державний виконавець Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Легка О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2021 року позов задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1615, вчинений 10 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно- житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на прав власності ОСОБА_1 та стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості 373 732 грн.49 коп.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 908 грн. судового збору.

18 листопада 2021 року до суду від представника позивача Луцишина Я.М. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначив, що 10 листопада 2021 року Веселинівським районним судом Миколаївської області було ухвалено рішення у цій цивільній справі, проте вирішивши справу по суті позовних вимог, судом в рішенні не відображено питання про судові витрати понесені позивач на надання йому правової (правничої) допомоги.

У зв`язку зі зверненням до суду та розглядом справи судом позивачем понесені витрати в сумі 13750 грн., що складаються з:

1) 433 грн. 33 коп.- консультування адвокатом позивача;

2) 866 грн. 67 коп. - ознайомлення адвоката з матеріалами справи з метою підготовки до розробки правової позиції та складання позову;

3) 700 грн. складання та направлення адвокатського запиту на адресу в/ч А0224, отримання відповіді;

4) 700 грн. - складання та направлення адвокатського запиту на адресу Веселинівського РВ ДВС ПМУ Міністерства юстиції України, отримання відповіді;

5) 1950 грн. - розробка адвокатом правової позиції, пошук та аналіз практики Верховного Суду щодо аналогічної категорії справ;

6) 7000 грн. - підготовка та складання адвокатом тексту позовної заяви;

7) 700 грн.- виготовлення адвокатом необхідної кількості примірників позову з додатками для усіх учасників справи, завірення копій;

8) 700 грн.- підготовка та складання адвокатом заяви про подання доказів розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

9) 700 грн. - підготовка та складання адвокатом заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, що відповідно до ст. 133 ЦПК України є судовими витратами, та за приписами ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Зважаючи на таке, позивач просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача АТ КБ "ПриватБанк" на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 750 грн.

АТ КБ «Приватбанк» направило до суду першої інстанції свої заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу та просило не задовольняти заяву про ухвалення додаткового рішення в заявлених розмірах.

Зокрема зазначали, що Товариство категорично не погоджується з тим, що є співмірною заявлена позивачем вимога про правовому допомогу, з огляду на те, що ціна позову- це немайновий спір, а витрати на правову вимогу 13 750 грн. Неспівмірність витрат виражається в тому, що справа вочевидь є малозначна та не потребувала складних процесуальних дій ані по підготовці позову, ані по написанню заяви про подання доказів та ухвалення додаткового рішення через наявність преюдиційного заочного рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2015 року у справі №472/951/15, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач надав належний доказ оплати послуг адвоката, адже наявна у матеріалах справи квитанція до прибуткового касового ордеру є неналежним доказом реальної справи позивача 13750 грн. Таким доказом може бути банківська виписка по рахунку 2620*/2621, меморіальний ордер/ платіжне доручення про перерахування на цей рахунок вартості послуг в рамках Договору про надання правничої допомоги або витяг із Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, де відображається платіж ОСОБА_1 .

Банк не погоджується із детальним описом робіт наданих послуг, оскільки детальний розрахунок годин, які було витрачено для супроводу цієї справи має завищенні необґрунтовані показними та кількість витрачених годин роботи. Так, в акті приймання передачі наданих послуг від 11 листопада 2021 року у п.4-5 витрачено 8 год для підготовки позову до суду та нараховано за цю дію 8950 грн, що взагалі не витримує жодної критики, а в п.6 незрозуміло чому нараховано кошти за 6 примірників позову. Адже документи мали бути виготовлені в 4 примірниках( для суду, банку, нотаріуса та ДВС).

Більш того, з Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що Луцишин Я.М. з 2019 року жодного разу не виконав умов по підвищенню кваліфікації, що додатково свідчить про спірність та доцільність обсягу наданих послуг цим адвокатом, неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу із позовними вимогами і реальним обсягом робіт адвоката.

Також, на думку АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 міг би скористатися правом на безоплатну вторинну правовому допомогу, оскільки він є учасником бойових дій. За такого, витрати позивача не були необхідними, а тому не є розумним і виправданим розмір витрат у сумі 13750 грн, які сплачено позивачем адвокату.

При визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Додатковим рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 13750 грн. витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції виходив з того, що витрати на правничу професійну правничу допомогу на суму 13750 грн., витрачені позивачем є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відпадають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив про його скасування та ухвалення нового про відмову у задоволені заяви.

Так, зокрема зазначають, що із змісту оскаржуваного додаткового рішення не прослідковується, що судом розглядалися та були вмотивовано відхилені доводи Банку, що мали відображатися на розмірі задоволених судових витрат.

Так, судом не враховувано, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі якщо доведено, що такі витрати були фактичними неминучими, а їх розмір обґрунтований.

У запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, Банк звертав увагу місцевого суду на те, що ОСОБА_1 міг скористатися правом на безоплатну вторинну правову допомогу, і за таких обставин такі витрати позивача не були б необхідними, адже державною гарантується право учасникам бойових дій на отримання безоплатної правої допомоги, а тому не є розумним та виправданим розмір витрат в сумі 13750 грн. на користь адвоката Луцишина Я.М.

Судом не перевірено доводи, відповідно до яких Банк не погоджується із наданим до справи детальним описом робіт ( наданих послуг), оскільки детальний розрахунок має завищені показними та кількість витрачених годин роботи.

Більш того, із Єдиного реєстру адвокатів України вбачається, що Луцишин Я.М. жодного разу не виконав умов по підвищенню кваліфікації за 2019 - 2021 роки, що додатково свідчить про спірність та доцільність обсягу наданих послуг цим адвокатом, неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу із позовними вимогами і реальним обсягом робіт адвоката.

Таким чином, Банком поставлено під сумнів доцільність та співмірність витраченого часу адвокатом Луцишиним Я.М. який три роки поспіль у своїй діяльності не виконав зобов`язальні вимоги профільного законодавства по підвищенню власної кваліфікації.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач надав належний доказ оплати послуг адвоката, адже наявна у матеріалах справи квитанція до прибуткового касового ордеру є неналежним доказом реальної справи позивача 13750 грн.

У відзиві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лучишин Я.М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вона є безпідставною, а викладені в ній правові позиції помилковими. Судове рішення слід залишити без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм процесуального права. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, надану при розгляду цієї цивільної справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 13 750 грн.

У наданих до суду апеляційної інстанції письмових поясненнях, представник відповідача просив відмовити у стягненні на користь позивача витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, з огляду на те, що позивач не надав до суду підтверджень перерахування на банківський рахунок Адвоката заявлених 13750 грн. Крім того, заявлена сума не є співмірною із супроводом справи у суді апеляційної інстанції.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив про її задоволення.

Решта учасників справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляд справи повідомлені належним чином. За такого, в силу приписів ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., головний державний виконавець Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Легка О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

02 листопада 2021 року представник позивача направив до суду заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, в якій ним до закінчення судових дебатів цій справі зроблено заяву про подання доказів розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

18 листопада 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13750 грн.( а.с.140-141).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги №1/1/ 21 від 25 січня 2021 року, тарифи на послуги від 25 січня 2021 року, акт приймання-передачі послуг(виконаних робіт) від 11 листопада 2021 року на виконання вищевказаного договору з детальним описом робіт та їх вартістю, яка становить 13750 грн., квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 11 листопада 2021 року на вказану суму( а.с.142-143,144,145,146).

Від представника відповідача на електронну адресу суду 25 листопада 2021 року надійшли заперечення щодо розмірі витрат на правничу допомогу, відповідно до якого останній просить суд відмовити у стягненні таких витрат у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Суд першої інстанції, ухвалюючи додаткове рішення, виходив з того, що витрати на правничу професійну правничу допомогу на суму 13750 грн., витрачені позивачем є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відпадають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення( ч.3 ст.270 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд в Постанові від 12 червня 2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09 червня 2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15 квітня 2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 та повинен враховуватися судом відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 25 січня 2021 року, укладеного адвокатом Лучишиним Я.М.( надалі - Адвокат) та ОСОБА_1( надалі - Клієнт) за цим договором Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу Клієнту в обсязі та на умовах передбачених цим договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити правову допомогу в порядку та строки обумовлені сторонами.

Адвокат відповідно до узгоджених стороною доручень надає Клієнту консультаційній та юридичні послуги щодо представництва та захисту прав та інтересів останнього в загальних, адміністративних та господарських судах усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах та представляє ( п.1.2).

За правову допомогу передбачену в п.1.2 Договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному актом приймання передачі наданих послуг, виходячи з розрахунку фактично наданих послуг, вартості яких узгоджується у Додатку 1 до даного Договору. В ціну Договору не включені фактичні витрати щодо виконання адвокатом зобов`язань за Договором (п.4.1,4.2 Договору).

Розмір винагороди Адвоката при надані правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору, які після підписання Сторонами стають невід`ємною частиною Договору ( п.5.1).

Відповідно до акту приймання передачі послуг (виконаних робіт) від 11 листопада 2021 року вартість послуг адвоката складає 13750 грн. Гонорар адвоката за надані послуги в рамках цієї судової справи згідно з цим актом підлягають сплаті клієнтом шляхом готівкового розрахунку( а.с.145).

Заперечуючи проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у вказаному представником позивача розмірі, представник відповідача, крім іншого, не погодився з розрахунком витрат зазначених у п.п.5-8 цього акту, відповідно до яких вартість послуг адвоката за розробку адвокатом правової позиції, пошук та аналіз практики Верховного Суду щодо аналогічної категорії справ складає 1950 грн.(650 грн. на 3 год); підготовка та складання адвокатом тексту позовної заяви 7000 грн. за тарифом 700 грн. за аркуш( 5 год - 10 аркушів); виготовлення адвокатом необхідної кількості примірників позову з додатками для усіх учасників справи, завірення копій 700 грн за тарифом 2.40 грн. за аркуш (6 примірників х 49 сторінок =249 сторінок).

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13750 грн. не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та підлягає зменшенню.

Відповідно до статті 19 Закону статті 1 Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Зважаючи на вищевказані приписи та заперечення відповідача щодо визначення вартості послуг, колегія суддів вважає що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом послугами, зокрема з урахуванням обсягу матеріалів справи, предмету спору та судової практики з спірного питання,зазначений адвокатом витрачений час є явно завищеним. Більш того нормами діючого законодавства не передбачено проведення розрахунку за виготовлення позовної заяви виходячи із кількості сторінок тексту позовної заяви і фактично свідчить про штучне збільшення розмір витрат за послуги адвоката. Відтак розмір витрат на надання правової допомоги за підготовка та складання адвокатом тексту позовної заяви підлягає зменшенню з 7000 грн. до 3500 грн.( 5 год на 700 грн.).

Розробка адвокатом правової позиції, пошук та аналіз практики Верховного Суду щодо аналогічної категорії справ, формування додатків до позовної заяви та виготовлення її копій та документів, вочевидь не охоплюється поняттям професійна правнича допомога відповідно до Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»» та не передбачені договором про надання правничої допомоги від 21 січня 2020 року. За такого, відсутні підстави у стягненні з відповідача на користь позивача 2650 грн. (1950+700).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку, що рівень складності справи не вимагав значного обсягу правничої допомоги, а тому наявні підстави для зменшення їх розміру та стягнення зі АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7600 грн.

Зважаючи на таке, доводи апеляційної скаргу цій частині заслуговують на увагу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач міг скористатися послуги безоплатної правової допомоги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки право позивача на вільний вибір захисника своїх прав, закріплено Конституцією України і не може бути обмежене ні бажанням відповідача, ні рішенням суду.

Аргументи апеляційної скарги щодо не проходження адвокатом щорічного підвищення кваліфікації не є тим чинником, який впливає на прийняття судом рішення про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, а тим більше на розмір таких витрат, а тому є недоречними.

Твердження апеляційної скарги, проте що матеріали справи не містять належних доказів по оплаті позивачем послуг адвоката, адже наявна у матеріалах справи квитанція до прибуткового касового ордеру є неналежним доказом реальної справи позивача 13750 грн,. колегія суддів відхиляє, зважаючи на те, що спеціальне законодавство щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено форми такого документа. А відтак, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні зазначив про надходження до суду заперечень АТ КБ «ПриватБанк» на заяву про розподіл витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги проте, що судом першої інстанції не було зазначено на підставі чого були відхиленні доводи Банку, викладені у запереченнях щодо розміру витрат на правову допомогу. В той же час, посилання у відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Лучишина Я.М. на те, що такі заперечення суддя взагалі не отримував, або отримав вже після ухвалення оскаржуваного судового рішення, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Отже, додаткове рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року в частині стягнення з Банку на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні шляхом зменшення суми стягнення витрат з 13750 грн. до 7600 грн.

Разом з відзивом на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лучишин Я.М. просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу 13750 грн.

Акт виконаних робіт від 03 лютого 2022 року свідчить, що адвокатом були надані клієнту юридичні послуги по наданню правничої допомоги у даній справі, за які ОСОБА_1 сплатив 6773 грн.60 коп. шляхом готівкового розрахунку (а. с. 218-219). Сплата коштів підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 03 лютого 2022 року (а. с. 220).

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (ознайомлення з апеляційною скаргою, складання відзиву на апеляційну скаргу, ознайомлення з судовою практикою), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзиву на апеляційну скаргу та значимості таких дій у справі, заперечення представником відповідача стягнення заявленої суми, у зв`язку з її неспівмірністю, часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2021 року змінити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження - м. Київ, вул. М.Грушевського, буд.1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7600 (сім тисяч шістсот ) грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження - м. Київ, вул. М.Грушевського, буд.1Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання - АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 21 червня 2022 року.