Справа № 548/110/18
Провадження №6/548/1/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2022 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Хорол цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Хорольського ВДВС у Лубенському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України, застосоване ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06.02.2018року справа № 548/110/18.

ОСОБА_1 зазначає, що він не ухиляється від виконання зобов`язань у зведеному виконавчому провадженні № 50090667, так як у міру своїх можливостей сплачує заборгованість, а тому відпала потреба в обмеженні його конституційних прав щодо свободи пересування.

ОСОБА_1 просив суд скасувати встановлене ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 06.02.2018року тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та просив її задоволити.

Представник заінтересованої особи Хорольського ВДВС у Лубенському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Барановська С.М. в судове засідання не з`явилася, подав заперечення на цю заяву, де просила відмовити в задоволенні за безпідставністю та розглянути справу за її відсутності.

Суд, з`ясувавши позиції учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області знаходиться зведене виконавче провадження № 50090667, де боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Таким чином, законодавство визначає умову за якої особа може бути обмежена у праві на виїзд за межі України, а саме ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду, а не за сам факт наявності невиконаних зобов`язань.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 згідно платіжних документів частково погасив заборгованість на загальну суму 850, 00 грн., отже матеріали справи не містять беззаперечних доказів ухилення його від виконання зобов`язань, а відсутність у боржника майна та доходів не є фактом ухилення від виконання судового рішення, матеріали справи не містять жодних відомостей про його ухилення на даний час від виконання судового рішення.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

З огляду на вищезазначене та те, що факт ухиляння боржника від виконання своїх зобов`язань по поверненню боргу не доведений на даний час, заяву ОСОБА_1 слід задоволити поністю.

Крім того ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, що згідно п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» є умовою для розстрочення, відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищевказане, на переконання суду, клопотання слід задоволити та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

З огляду на зазначене та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 за участі заінтересованої особи Хорольського ВДВС у Лубенському районі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,- задовольнити поністю.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Скасувати встановлене відповідно до ухвали Хорольського районного суду Полтавської області від 06.02.2018року в справі №548/110/18 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалу суду направити для подальшого виконання до Державної прикордонної служби України (01034 м. Київ вул. Володимирська, 26).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст ухали суду складено 31.01.2022 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна