У Х В А Л А

Справа № 932/14383/20

Провадження № 2-др/932/3/22

18 лютого 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Куцевола В.В.,

при секретарі Рибалці В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження заяву представниці позивачки про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

25.01.2022 року до суду надійшла заява представниці позивачки ОСОБА_1 адвоката Гусакової О.Б. про ухвалення додаткового рішення, у якому прохає суд прийняти додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 28 000 грн.

Заяву обґрунтовує наступним чином. 20.01.2022 року ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Через те, що раніше у справі було ухвалено заочне рішення суду, яке згодом було переглянуто, позивачка понесла додаткові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 28 000 грн. Представницею позивача до ухвалення судом рішення було зазначено про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу. 25.05.2021 року між адвокатом Гусаковою О.Б. та Кабаченко К.С. укладено додаткову угоду № 1 до договору № 78 про надання правової допомоги, відповідно якої вартість гонорару адвоката становить 1800 грн. за одну годину, але не більше 4 000 грн., з додатковою оплатою за підготовку до кожного судового засідання у сумі 1000 грн. З моменту перегляду заочного рішення суду, у справі відбулось 8 судових засідань, загальна сума коштів, сплачена позивачкою за підготовку до 8 судових засідань 8000 грн. Крім того п. 15 договору передбачена сплата клієнтом по 2000 грн. щомісячно за супроводження справи у випадку її розгляду понад 6 місяців. Договір про надання правової допомоги укладено 03.11.2020 року, 6 місячний строк сплив 03.04.2021 року, однак у травні 2021 року відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення суду. Починаючи з червня 2021 року позивачка сплачувала адвокатові по 2000 грн. щомісячно, а всього за період часу з червня 2021 року по січень 2022 року сплатила 16 000 грн. Всі виконані адвокатом роботи за договором підтверджені документально, були неминучими й фактичними.

01.02.2022 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення суми судових витрат, у якому прохає відмовити у задоволенні заяви позивачки про ухвалення додаткового рішення, а у випадку, якщо суд не знайде підстав для відмови зменшити розмір витрат на правову допомогу до 1000 грн. Заперечення відповідача проти ухвалення додаткового рішення суду ґрунтуються на наступному. Він реалізував законне право на перегляд заочного рішення судом, що його ухвалив, а позивачка погодилась на ухвалення заочного рішення суду, отже її доводи про вину відповідача у понесенні позивачкою додаткових витрат на правову допомогу є безпідставними. Якби позивачка заперечувала проти заочного розгляду справи, суд продовжив належне повідомлення його, як відповідача по справі, про розгляд справи, що надало б можливість йому прийняти участь у розгляді справи та заперечувати проти висунутих до позовних вимог. Позивачка була достеменно обізнана про те, він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і тому не з`явився в судове засідання з поважних причин. За таких обставин доводи позивачки про необхідність і обґрунтованість додаткової правової допомоги, і, відповідно, додаткових витрат на правничу допомогу, саме його діями є безпідставними. Представниця позивачки зазначає, що судових засідань по справі було 8, а тому за підготовку до кожного судового засідання сплачено 8000,00 грн., а пунктом 15 Договору передбачена сплата Клієнтом (позивачем) по 2000,00 грн. щомісячно за супроводження справи у випадку, якщо розгляд справи триватиме понад строку дії договору 6 місяців, відповідно, договір був укладений 03.11.2020, 6-ти місячний строк сплив 03.04.2021, а оскільки відповідачем у травні 2021 р. було подано заяву про перегляд заочного рішення, то, відповідно, розгляд справи продовжився та позивач з червня 2021 почав сплачувати по 2000,00 грн., відповідно з червня по січень 2022 р. позивачем сплачено 16000,00 грн.

Проте надані представницею позивачки суду докази не містять відомостей стосовно того, з чого складається ця підготовка адвоката до кожного судового засідання, і чому її необхідно проводити перед кожним судовим засіданням та що таке щомісячне супроводження адвокатом справи у випадку, якщо розгляд справи триватиме понад строк дії договору 6 місяців. І чи не охоплює (поглинає) такий вид правової допомоги як щомісячне супроводження адвокатом справи інший вид правової допомоги - підготовка адвоката до кожного судового засідання. У суду відсутні підстави вважати, що такі види роботи адвоката є саме професійною правничою допомогою, що це різні, необхідні, неминучі, та непоглинаючі один одне види правової допомоги і, відповідно, вважати їх витратами на правничу допомогу.

Позивачкою допущено зловживання процесуальними правами нею навмисно були вчинені дії щодо штучного затягування строків судового процесу, яке потягло за собою штучне збільшення і кількості судових засідань, і обсягу правничої допомоги, і, відповідно, розміру витрат на професійну правничу допомогу в частині витрат за підготовку представниці позивачки до судових засідань (кількість засідань збільшилась), і за кожен місяць розгляду справи (кількість місяців розгляду справи також збільшилась).

Так, представниця позивачки двічі подавала до суду заяви про відкладення розгляду справи по різним причинам у зв`язку з чим суд був змушений декілька разів відкладати розгляд справи на інші дату та час. Заяви представника позивачки адвоката Гусакової О.Б. про відкладення розгляду справи містяться в матеріалах справи. Проте за підготовку до судових засідань, які не відбулись з ініціативи представника позивачки, позивачка просить стягнути витрати на правничу допомогу.

Вважає такі дії позивачки зловживанням процесуальними правами, які були вчинені нею навмисно, саме з метою штучного затягування судового процесу та, відповідно, з метою штучного збільшення обсягу надаваної професійної правничої допомоги і витрат на неї.

У додатковій постанові Верховного Суду по справі № 926/1795/18 від 24.12.2019 зазначено, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях,.. які суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Відповідно до постанови Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019, суд може відмовити стороні у відшкодуванні судових витрат повністю або частково, якщо розмір судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами значно більший або значно менший від того, що був наданий у попередньому розрахунку судових витрат (якщо сторона не доведе необхідності таких дій); у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачкою в позовній заяві взагалі не подано суду попереднього розрахунку суми судових витрат. Замість передбаченого ЦПК України попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, позивачка зазначає, що розрахунок витрат складає 20000,00 грн., проте ніякого розрахунку в дійсності не наводить, а саме не зазначає наступного: за які конкретно види наданої правової допомоги та за який їх обсяг підлягає сплата гонорару адвоката в сумі 20000,00 грн.; чи включає ця сума гонорару правову допомогу лише під час розгляду справи судом першої інстанції, чи і апеляційного та касаційного перегляду справи; чи оплата вартості послуг адвоката є погодинною, чи розмір вартості правової допомоги є фіксованим та визначений за весь час розгляду справи судами першої, другої та касаційної інстанцій; конкретну орієнтовну кількість часу, який планується витратити на професійну правничу допомогу та інші складові попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат.

Представником позивачки не надано суду основного документа, який у відповідності до вимог ЦПК України, підтверджує понесення витрат на професійну правничу допомогу та обсягу часу, за який надавалась допомога детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає ДЕТАЛЬНИЙ ОПИС РОБІТ (НАДАНИХ ПОСЛУГ), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У прохальні частині позовної заяви відсутня вимога позивачки про стягнення з судових витрат взагалі і, відповідно, витрат на професійну правничу допомогу. Не заявляла такої вимоги позивачка і після подання заяви про перегляд заочного рішення, під час подання додаткових пояснень по справі від 03.08.2021. Отже, позивачка, як на стадії підготовки позовної заяви і подання її до суду, і на стадії надання додаткових пояснень на стадії перегляду заочного рішення судом першої інстанції, не просила суд та не вважала за потрібне стягнути з нього судові витрати взагалі, і у вигляді витрат на професійну правничу допомогу зокрема. У разі якщо прохальна частина першої заяви по суті та інших похідних заяв по суті не містять вимог про стягнення судових витрат з протилежної сторони по справі, то у задоволенні заяви про розподіл судових витрат повинно бути відмовлено у повному обсязі, в інакшому випадку це порушить принцип диспозитивності. Аналогічної позиції за таких обставин дотримується Верховний Суд в ухвалі від 04.08.2021 року у справі № 759/2921/19.

Документи, надані представницею позивачки суду на підтвердження розміру понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу містять певні суперечності, які неможливо усунути. У заяві позивачки про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу зазначається, що судових засідань по справі було 8 шт. (04.06.2021, 27.07.2021, 27.09.2021, 08.10.2021, 08.11.2021, 14.12.2021, 20.12.2021, 20.01.2021) і сума вартості послуг адвоката за ці 8 засідань складає 8000,00 грн. Тобто, представник позивачки зазначає, що вартість послуг адвоката з представництва інтересів позивачки у одному судовому засіданні складає 1000,00 грн. В акті ж виконаних робіт, укладеному між позивачкою та її представницею, зазначено зовсім інші відомості зазначено, що 1 год. правової допомоги вартує 1800,00 грн, тобто, у справі нібито було проведено усього 4-ри засідання по справі (27.07.2021, 08.10.2021, 14.12.2021, 20.01.2021), всього за часом 5 год. і вартують ці 5-ть год. 9000,00 грн. Отже суду не надано заявником однозначних доказів стосовно обсягу наданої правової допомоги, а за таких обставин відповідно не можливо і визначити однозначно розмір вартості такої правової допомоги.

Відповідно до п. 3 акту виконаних робіт вбачається, що загальна сума коштів, які були сплачені клієнтом адвокату за розгляд справи через перегляд заочного рішення складає 24000,00 грн., а позивачка просить суд стягнути з нього 28000,00 грн. витрат на правничу допомогу, тобто на 4000,00 грн. більше, ніж зазначено в акті виконаних робіт, що також є нелогічним та необґрунтованим. Позивачкою в п. 2 Акту виконаних робіт зазначено, що загальна сума виконаних робіт складає 13500,00 грн. за 7,5 год (консультування клієнта, аналіз заяви про перегляд заочного рішення, складання додаткових пояснень та прийняття адвокатом участі у судових засіданнях), а в п. 3 цього ж Акту виконаних робіт зазначено, що загальна сума виконаних робіт складає 8000,00 грн. за судові засіданні та 16000,00 грн за супроводження справи.

Тобто, в різних документах по одній і тій же справі, наданих позивачкою суду для стягнення витрат на правничу допомогу за одні й ті ж періоди часу, зазначено зовсім різні види правової допомоги, що ставить під обґрунтований сумнів взагалі їх (види допомоги) надання в такому обсязі та за такою вартістю.

Справа про стягнення пені за несплату аліментів є малозначною та нескладною. Складання позовної заяви, з урахуванням наявної правової позиції Верховного Суду щодо порядку нарахування пені, не вимагає багато часу, довготривалого аналізу законодавства чи консультування клієнта. Обсяг письмових доказів є незначним. Після подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, позивачкою взагалі був поданий суду лише один процесуальний документ додаткові пояснення по справі від 03.08.2021. Понесення витрат на правову допомогу у вигляді консультування клієнта щодо його порушених прав та аналіз заяви про перегляд заочного рішення, по суті є тим же самим видом правової допомоги, що й складання додаткових пояснень. За таких обставин вбачається неспівмірність заявлених позивачкою витрат зі складністю справи, необґрунтованість та непропорційність заявленого розміру витрат з розглядом справи (стягнена сума пені 55000,00 грн, розмір витрат 28000,00 грн), тобто, намагання аозивачкою штучно збільшити обсяг нібито наданої їй правової допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, прохає врахувати, що він на цей час сплачує позивачці заборгованість по аліментах на утримання дитини з заробітної плати, яка є його єдиним джерелом доходів, кожного місяця відраховується по 50% з його зарплатні на сплату аліментів та заборгованості по аліментам, на інші 50% він намагається прожити разом зі своєю дружиною та малолітньою дитиною; додатково рішенням суду від 20 січня 2022 р. по цій справі стягнуто з нього пеню - приблизно 55000,00 грн.; він перебуваю в іншому шлюбі і в нього на утриманні перебувають дружина, адже дитині ще не виповнилось 3 роки, і малолітня дитина. За вищезазначених обставин позивачка просить суд ще й стягнути з нього 28000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, які складають майже 50% від ціни позову від стягненої з нього пені. Зазначений розмір витрат є непосильним для нього. Він не має можливості сплачувати витрати на професійну правничу допомогу адвоката в такому штучно завищеному розмірі.

Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представниця позивачка надала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутність. Відповідач заяву про ухвалення додаткового рішення суду прохав розглянути у його відсутність, про що зазначив у своєму клопотанні про зменшення суми судових витрат.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день, час та місце її розгляду, про відкладення справи розглядом не клопотали, їх неявка не є перешкодою для вирішення заяви, заяву про ухвалення додаткового рішення суду розглянуто у відсутність сторін.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з вимогами ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за заборгованістю зі сплати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилась у період часу з 01.01.2019 року по 01.12.2020 року у сумі 55206 грн. 45 коп. та витрати на правничу допомогу у сумі 3112 грн. 92 коп.

24.12.2020 року позивач подала до суду позовну заяву, у якій вказала очікуваний розмір витрат на правничу допомогу. Так, позивач зазначила, що вартість послуг за договором про надання правової допомоги складає 1700 грн. за одну годину, але не більше 15 000 грн. та додатково за підготовку до кожного судового засідання 1000 грн.

Договором про надання правової допомоги від 03.11.2020 року за № 78 визначено, що вартість гонорару адвоката становить 1800 грн. за одну годину, але не більше 15 000 грн., за винятком сплати вартості підготовки адвоката до кожного судового засідання, що складає 1000 грн.

Відповідно до прибуткових касових ордерів №№ 49, 66, 71, позивачкою сплачено за договором про надання правової допомоги № 78 грошові кошти у сумі 15 000 грн.

25.05.2021 року між позивачкою та адвокатом Гусаковою О.Б. укладеного додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 03.11.2020 року за № 78, якою доповнено основну угоду п. 2.2.8 про виконання усного аналізу заяви відповідача про перегляд заочного рішення, підготовку заперечень, пояснень та п. 3, згідно з яким вартість гонорару адвоката становить 1800 грн. за одну годину, але не більше 4 000 грн., у зв`язку з переглядом заочного рішення, які сплачуються у день підписання угоди, а також по 1000 грн. за підготовку до кожного судового засідання, які сплачуються за три дні до призначеного судового засідання.

Відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів №№ 30, 39, 47, 56, 65, 77, 83, 02, 31, 45, 62, 67, 79, 85, 88, 06, позивачкою сплачено за додатковою угодою від 25.05.2021 року грошові кошти у сумі 24 000 грн.

Згідно з актом виконаних робіт від 24.01.2022 року, адвокатом Гусаковою О.Б. виконано наступні роботи такої вартості:

-консультування клієнта з приводу її порушених прав 30 хв./900 грн.;

-аналіз заяви відповідача про перегляд заочного рішення 30 хв. / 900 грн.;

-складення додаткових пояснень по справі від 03.08.2021 року, направлення їх відповідачу та подання до суду 1.5 год. / 2700 грн.;

-прийняття адвокатом участі у 4 судових засіданнях (з урахуванням часу на дорогу до суду, очікування початку судового засідання) 5 нгод. / 9000 грн.,

на загальну вартість 13 500 грн.

З урахуванням обмеження, встановленого умовами додаткової угоди до договору, вартість основного гонорару адвоката не може перевищувати 4000 грн. Клієнтом сплачено 8000 грн. за підготовку адвоката до 8 судових засідань та 16 000 грн. за супроводження адвокатом справи у період часу з червня 2021 року по січень 2022 року. Загальна сума коштів, сплачена позивачкою складає 24 000 грн.

Докази сплати позивачкою 4 000 грн. за умовами додаткової угоди (основний гонорар адвоката) суду не надана. Умовами додаткової угоди від 25.05.2021 року було передбачено сплату цих коштів у день підписання угоди.

Суд, вирішуючи заяву позивачки про ухвалення додаткового рішення суду, виходить з наступного. Умовами укладеної між позивачкою та адвокатом додаткової угоди було передбачено обов`язок позивачки сплатити основний гонорар у розмірі 4 000 грн. у день її підписання. Однак, доказів сплати основного гонорару у розмірі 4000 грн. суду не надано. Оскільки обов`язок позивачки є позитивним з моменту підписання додаткової угоди, однак нею не виконаний, за відсутності доказів протилежного, підстави для стягнення гонорару у розмірі 4000 грн. відсутні. Так, враховуючи те, що витрати позивача на правничу допомогу за умовами договору про надання правової допомоги з подальшими змінами до нього на цей час вже мають бути фактично понесеними, а не такими, що можуть бути понесені у майбутньому, однак представницею позивачки не доведено факту сплати позивачкою вартості наданої їй правової допомоги у сумі 4000 грн., строк виконання позивачкою свого зобов`язання за вказаним договором багаторазово сплив, суд приходить до висновку про недоведеність витрат позивачки в цій частині.

В частині стягнення витрат на правову допомогу за підготовку до судових засідань, виходячи із розрахунку 1000 грн. за підготовку до кожного судового засідання, та за супроводження справи, виходячи із розрахунку 2000 грн. щомісячно понад строк тривалості судового провадження, встановлений сторонами у договорі, суд залишає заяву про ухвалення додаткового рішення суду без задоволення з таких міркувань.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 2, п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Згідно з вимогами ч.ч.3,4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 3,4 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження №61-15005св19).

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Визначений у заяві про ухвалення додаткового рішення суду розмір витрат на професійну правничу допомогу (28 000 грн.) значно перевищує розмір витрат на правничу допомогу, заявлений у позовній заяві (20000 грн.), при тому, що суд вже частково стягнув витрати на професійну правничу допомогу, заявлені в заяві про ухвалення додаткового рішення від 05.04.2021 року, де вони були визначені рівними 15 000 грн. Отже, позивачка стверджує, що у даній справі вже фактично понесла витрати на професійну правничу допомогу у сумі 43 000 грн., тоді як ціна її позову складає 63 846 грн. 30 коп.

На цей час заявлені до стягнення кошти нібито понесені позивачкою після перегляду заочного рішення суду і збільшення розміру попередньо заявленої суми витрат на правову допомогу, порівняно із вказаною у позові, обґрунтовується позивачкою тривалим розглядом справи та переглядом заочного рішення суду.

В цей же час, як слушно зазначено відповідачем, право на перегляд заочного рішення у суді першої інстанції, як і право на апеляційне та касаційне оскарження рішення, визначено законом. Тому, видається безпідставним збільшення розміру витрат на правову допомогу за такого обґрунтування, при тому, що у самій позовній заяві зазначено про розмір витрат, пов`язаних із розглядом справи, у цілому.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивачки, суд виходить, окрім із неспівмірності нібито понесених витрат та невідповідності попередньому орієнтовному розрахунку розміру судових витрат, з відсутності деталізованого розрахунку наданих послуг/виконаних робіт, відсутності будь-якого обґрунтування необхідності щомісячного утримання плати нібито за супроводження справи, без розкриття змісту такого поняття, відсутності з боку адвоката вжиття додаткових заходів, пов`язаних із збором доказів чи підготовки будь-яких заяв до суду, окрім як заяв про розгляд справи за її відсутності. Неспівмірність витрат на правову допомогу ціні позову про стягнення пені за аліментами, при тому що позивачка апріорі не може отримати задоволення своїх законних вимог про сплату відповідачем аліментів, може свідчити про штучне створення доказів.

Крім того, суд враховує, що представницею позивача не розкрито зміст виконаних робіт у вигляді підготовки адвоката до кожного судового засідання. Через те, що справа є нескладною, докази сторін, окрім як на підтвердження сімейного стану, зводяться до матеріалів виконавчого провадження, як і то були надані представником відповідача, а фактично є відомими сторонам та їх представникам і до порушення цієї справи, не можна визнати обґрунтованим твердження представниці позивачки про необхідність підготовки до кожного судового засідання, що мало відбутись у справі.

Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23.11.2020 по справі № 638/7748/18.

З цих підстав, суд приходить до висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 15, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви представниці позивачки про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол