ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Чернівці

Справа № 724/2164/21

Провадження №22-ц/822/393/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Литвинюк І.М.,

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.,

секретар: Петранюк Ю.Т.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2022 року, ухваленого під головуванням судді Єфтеньєва О.Г., дата складання повного тексту рішення - 11 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Посилалася на те, що з 08 серпня 2019 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 червня 2021 року розірвано. Шлюб був зареєстрований у Кам`янець - Подільському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області за актовим записом №473.

Зазначала, що від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилося двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають з нею та перебувають на її утримані. Угоди з відповідачем щодо добровільної сплати аліментів не досягнуто. Відповідач ухиляється від покладеного обов`язку утримувати дітей, працює лікарем хірургом, завідувачем відділення комунального підприємства «Хотинська багатопрофільна лікарня» та має регулярний дохід.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до повноліття дітей.

Крім того, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення дітьми трьох років, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви до суду.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 03 листопада 2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір стягуваних аліментів.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказує на те, що про судовий розгляд справи належним чином не повідомлявся, копію рішення отримав поштою 11 березня 2022 року, внаслідок чого не зміг надати докази про те, що з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей від попереднього шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на кожну дитину відповідного віку щомісячно, що було визначено судовим наказом Хотинського районного суду Чернівецької області у справі №724/528/18.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Посилається на те, що на даний час вона змушена проживати разом з батьками, оскільки здійснює догляд за двома дітьми, не має можливості влаштуватись на роботу, від держави отримує нарахування у розмірі 1 700 грн на двох дітей, однак щоб задовольнити потреби дітей, вказаної суми не вистачає.

Відповідно до частини 1 статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачений частиною 13 статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції, керуючись статтею 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд переглядає справу в частині визначеного судом розміру стягуваних аліментів, в іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що приймати участь в утриманні дітей повинні як мати, так і батько, що діти проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні, та, з урахуванням вимог частини другої статті 182 СК України, прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 03 листопада 2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених судом доказах та відповідають вимогам процесуального та матеріального права, з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що з 08 червня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 червня 2021 року № 724/831/21 розірвано. Від спільного проживання у сторін народилося двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утримані.

Також встановлено, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дітьми, отримує допомогу від держави на двох дітей у розмірі 1 700 грн на місяць. Відповідач працює лікарем хірургом, завідувачем відділення комунального підприємства «Хотинська багатопрофільна лікарня» та має регулярний дохід.

Згідно з довідкою від 22 жовтня 2021 року № 1216, виданою виконавчим комітетом Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною 7 статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до положення статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий і післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Частинами 1 та 2 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями частин 1-3 статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, шо розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Посилання апелянта на те, що на підставі судового наказу від 07 травня 2018 року №724/528/18, виданого Хотинським районним судом Чернівецької області, з нього на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, не спростовують висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача аліментів у визначеному судом розмірі, отже, на правильність вирішення спору не вплинули.

Щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Порядок стягнення аліментів визначено у статті 71 вищезазначеного Закону та статтях 194-197, 274 СК України.

Отже, ураховуючи зазначене та положення частини 2 статті 183 СК України, обов`язком суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей є визначення єдиної частки від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на утримання спільних з позивачем дітей та домовленість між ними про сплату аліментів на утримання дітей відсутня, з урахуванням вимог діючого законодавства, наданих позивачкою письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, а також те, що відповідачем не представлено суду доказів, які б свідчили про існування в платника аліментів обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру стягуваних аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу статей 182, 183 СК України з відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей, слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей щомісячно в частці від усіх видів заробітку (доходу).

Суд першої інстанції, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження обставин, на які вона посилалась, врахував обставини, що мають істотне значення, в зв`язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого на кожну дитину відповідного віку, щомісячно.

У зв`язку з наведеним вище, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано матеріальне становище платника аліментів та наявність у платника аліментів інших дітей, на утримання яких він сплачує аліменти.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, відповідно до статті 375 ЦПК України, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак