П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 2-1150/11

Номер провадження 22-ц/824/159/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.,

вивчивши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року, постановлену під головуванням судді Шум Л. М., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-1150/11 позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора,

в с т а н о в и в :

У травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа виданого Святошинським районним судом міста Києва № 2-1150/11 від 31 жовтня 2012 року; видачу дублікату виконавчого листа № 2-1150/11 від 31 жовтня 2012 року виданого Святошинським районним судом міста Києва відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2012 року стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 380-07-И в сумі 12 114 956 грн. 26 коп. та судовий збір 3 471 грн.

На виконання вищевказаного рішення, 31 жовтня 2012 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2-1150/11.

Постановою державного виконавця від 21 червня 2016 року повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

29 серпня 2019 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п.п. 11 якого, ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» передає у власність ТОВ «ФК «Гефест» майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2020 року замінено стягувача у виконавчому листі № 2-1150/11 виданого Святошинським районним судом міста Києва відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ТОВ «ФК «Гефест».

Згідно відповіді АТ «Банк Фінанси та Кредит» від 22 березня 2021 року виконавчий лист №2-1150/11 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до банку не надходив та в банку не перебуває.

Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що подана ним заява підлягає задоволенню.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року (т. І а.с. 234-236) у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-1150/11 позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 16 червня 2021 року ТОВ «ФК «Гефест» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючись на її незаконність, просило ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа, задовольнити; стягнути з боржників судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно відповіді з державної виконавчої служби від 26 березня 2021 року, виконавчий лист № 2-1150/11 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі постанови державного виконавця від 21 червня 2016 року повернуто стягувачу - ПАТ «Банк Фінанси та Кредит.

Згідно відповіді наданої АТ «Банк Фінанси та Кредит» від 22 березня 2021 року, виконавчий лист № 2-1150/11 відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до банку не надходив та в банку не перебуває.

Скаржник зазначає, що оскільки постанова про повернення виконавчого документу стягувачу винесена 21 червня 2016 року, то строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчено 21 червня 2019 року. В свою чергу, ТОВ «ФК «Гефест» отримало право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише 29 серпня 2019 року. Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було пропущено не з вини АТ «Банк Фінанси та Кредит», оскільки останнє не могло знати про наявність вищевказаної постанови, а відтак, і ТОВ «ФК «Гефест» не могло знати про її наявність.

Скаржник зазначає, що ним було вжито заходи по пошуку виконавчого листа, але з урахуванням ситуації що сталася, останній з поважних причин пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На думку скаржника, відсутність виконавчого листа № 2-1150/11 у стягувача та у виконавчій службі, невиконання рішення суду та його чинність є достатніми підставами для задоволення вимоги про видачу дублікату виконавчого листа.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

29 листопада 2022 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну, разом з тим, у супереч приписам ч. 4 ст. 360 до відзиву не додано докази надсилання його копії учасникам справи, а тому даний відзив не враховується колегією суддів під час перегляду оскаржуваного судового рішення.

У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Плясов О.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду, без змін.

Скаржник та відповідач ОСОБА_2 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце повідомлені належним чином, що підтверджується звітами про доставлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адреси, у зв`язку з чим, виходячи з вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення представника боржника - адвоката Плясова О.В., з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання суд першої інстанції виходив з того, заявником не надано жодного належного та достатнього доказу, який би підтверджував факт втрати виконавчого документа, а також існування об`єктивних перешкод, непереборних обставин, які унеможливлювали стягувача звернутися до ВДВС до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання та не надано жодного доказу про поважність пропущення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2012 року (т. І а.с. 154-157) з урахуванням ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2012 року (т. І а.с. 200) стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 380-07-И в сумі 12 114 956 грн. 26 коп. та судовий збір 3 219 грн. (т. І а.с. 154-157).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 червня 2020 року замінено стягувача ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» а особі Філії «Центральне регіональне управління» АТ «Банк Фінанси та Кредит» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчому листі № 2-1150/11 (т. І а.с. 214-216).

У листі від 23 березня 2021 року на адвокатський запит від 18 березня 2021 року Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень зазначив, що у відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувало виконавче провадження № 35349413, боржником за яким, є ОСОБА_2 , та виконавче провадження № 35349686, боржником за яким є ОСОБА_1 , з виконання виконавчих листів № 2-1150/11 від 31 жовтня 2012 року щодо стягнення з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «БАНК «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором. Постановами державного виконавця від 21 червня 2016 року повернуто виконавчі документи щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Пізніше, виконавчі листи надійшли повторно до відділу на виконання, проте державним виконавцем було прийнято відмови у відкритті виконавчого провадження у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». (т. І а.с. 227).

У листі від 22 березня 2021 року на адвокатський запит від 17 березня 2021 року АТ «Банк «Фінанси та Кредит» зазначило, що оригінал виконавчого листа виданого Святошинським районним судом міста Києва у справі 3 2-1150/11 станом на 22 березня 2021 року не надходив та в банку не перебуває (т. І а.с. 229).

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 6 ст. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що 23 серпня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено договір про відступлення прав вимоги. Після продажу кредитного портфелю у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виник обов`язок передати ТОВ «ФК «Гефест» оригінали кредитних справ. Разом з тим, виявивши відсутність оригіналу виконавчого листа № 2-1150/11, ТОВ «ФК «Гефест» звернулося до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із адвокатським запитом лише у березні 2021 року. Тобто більш ніж через півтора року після укладення договору про відступлення прав вимоги. А у травні 2021 року, ТОВ «ФК «Гефест» звернулося до суду із даною заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. При цьому, заявником не наведено поважних обставин, за яких останній не мав змогу звернутися до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за інформацією про виконавчі листи щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 одразу після виникнення у нього права вимоги до боржників.

Слід зазначити, що коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19)).

Таким чином, суд першої інстанції встановивши відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви поданої ТОВ «ФК «Гефест» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа та видачу дубліката виконавчого листа.

Посилання скаржника на те, що АТ «Банк Фінанси та Кредит» не знало про наявність постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 21 червня 2016 року, є безпідставним, оскільки як вбачається із листа Департаменту державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень від 23 березня 2021 року, після повернення виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , вони були повторно пред`явлені до виконання у жовтні 2016 року.

Посилання скаржника на те, що останній отримав право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише 29 серпня 2019 року, не спростовує висновки суду першої інстанції, виходячи з того, що дії щодо отримання інформації про виконавчі листи щодо вищевказаних боржників, стягував почав вчиняти лише у березні 2021 року. Тобто більш ніж через півтора року після виникнення у нього права вимоги до боржників. При цьому, скаржник не зазначає обставини, за яких, останній був позбавлений можливості вчинити такі дії одразу після виникнення у нього права вимоги до боржників. Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що АТ «Банк Фінанси та Кредит» вживало активні дії для реалізації своїх прав з виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 лютого 2012 року, звертався з відповідними заявами до виконавчої служби з приводу з`ясування місцезнаходження виконавчого листа, обставин повернення його стягувачу тощо у період з жовтня 2016 року та до моменту укладення договору про відступлення права вимоги. Слід також зазначити, що усі дії вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові, для особи, яку він замінив.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 20 червня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура