Провадження № 2/638/1964/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Поволяєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Варданян К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського дитячого будинку «Родина» Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

01.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - Шевченківський ВДВС у м. Харкові), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Харківський дитячий будинк «Родина» Харківської міської ради (далі - дитячий будинок) про зняття арешту з майна, в якому просила суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , та належить їй на праві власності.

Позов мотивовано тим, що в провадженні Шевченківського ВДВС у м. Харкові перебуває виконавче провадження № 34403306, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1694/06 від 15 червня 2008 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь дитячого будинку аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 у розмірі ј частини всіх видів заробітку.

Позивач зазначає, що не має заборгованості по сплаті аліментів у вказаному виконавчому провадженні, оскільки після поновлення батьківських прав 01 березня 2010 року вона забрала свою доньку з дитячого будинку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року за клопотанням позивача замінено у справі відповідача - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на належного відповідача - Харківський дитячий будинок «Родина», та замінено у справі третю особу - Харківський дитячий будинок «Родина» на Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

В судове засідання, призначене на 01 лютого 2022 року сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Позивач надала до суду заяву в якій просила судове засідання провести за її відсутності.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що на виконанні у Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавчий лист № 2-1094/06 від 14 травня 2007 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського дитячого будинку змішаного типу аліментів у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 30 вересня 2012 року заборгованість станом на 30 вересня 2012 року складає 22615,57 грн.

Постановою державного виконавця Семененка В.Ю. від 17 квітня 2008 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта обтяження (арешт майна) на квартиру АДРЕСА_1 накладено на підставі виконавчого листа № 2-1094 від 14 травня 2007 року, Дзержинським ВДВС ХМУЮ.

Звернувшись до суду із позовом до Харківського дитячого будинку «Родина» Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), позивач просила зняти арешт з належного їй нерухомого майна.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні дані та відповідні ним правовідносини, дійшов висновку про закриття провадження у справі, зважаючи на наступне.

Згідно із ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки арешт накладено на майно боржника у межах виконавчого провадження з метою забезпечення виконання рішення суду, тому він не може виступати позивачем у цій справі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

З доводів позовної заяви не вбачається спір про право власності, установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суд дійшов висновку про те, що боржник не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд закриває провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Таким чином, оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, та вона не може виступати позивачем у даній справі, така справа не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19).

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського дитячого будинку «Родина» Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зняття арешту з майна - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 07.02.2022 року.

Суддя О.В. Поволяєва