Справа № 756/3976/21
Провадження № 6/756/165/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

за участі секретаря судових засідань - Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Оболонського районного суду м.Києві від 10.06.2021 у справі №756/3976/21 за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення у цивільній справі №756/3976/21 за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить відстрочити виконання судового рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 284923,05 грн., строком на 60 місяців зі сплатою на користь АТ КБ «Приватбанк» 4819,95 грн. в місяць.

Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_1 , зазначає, що Указом Президента України від 24.02.22 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні ще на 30 діб. На підставі того, що в Україні тримає повномасштабна війна з російською федерацією просить розстрочити виконання заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 10.06.2021 у справі №756/3976/21 строком на 60 місяців зі сплатою на користь АТ КБ «Приватбанк» 4819,95 грн. в місяць.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена судом належним чином. В заяві про відстрочення виконання судового рішення заявник просила проводити розгляд заяви у її відсутність.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений судом належним чином. На електронну пошту суду від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27.12.2018 року б/н у сумі 284 923,05 грн. та судовий збір у сумі 4 273,85 грн.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

За приписами ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Таким чином, розстрочка, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З наведених норм вбачається, що суд може відстрочити чи розстрочити виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Такі обставини повинні виникнути після ухвалення судового рішення та мають бути об`єктивними, такими що не залежать від волі сторін. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 21.02.2019 у справі № 2-54/08.

Аргументуючи наявність таких обставин, заявник послалася на запровадження воєнного стану в країні. Разом з тим, жодних доказів щодо розміру своїх доходів станом на день винесення судового рішення, а також станом на день звернення до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення заявник до суду не надала. Заявником також не повідомлено та не надано доказів, які підтверджують можливість виконання ним рішення суду у повному обсязі у випадку розстрочення його виконання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам факт наявності воєнного стану не може бути підставою для розстрочення виконання рішення, оскільки такі заходи та обмеження розповсюджуються не лише на відповідача, як особу, з якої стягнуто кошти за судовим рішенням, а і на позивача, права якого порушені невиконанням зобов`язання та підлягають відновленню. Водночас, доказів добровільного погашення заборгованості за цей період відповідачем також не надано.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доведення наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, покладається саме на заявника, який всупереч вимог ст. ч. 3 ст. 12 ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав до суду доказів їх існування.

Крім того, ураховуючи, що заочне рішення Оболонським районним судом м.Києва ухвалене 10.06.2021, а загальна сума, що підлягає стягненню становить 289196,90 грн., запропонований заявником порядок розстрочення виконання заочного рішення шляхом сплати рівними платежами по 4819,95 грн. щомісячно суперечить положенням ч. 5 ст. 435 ЦПК України, якою передбачено, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

За наведених вище обставин, підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 260, 261, 435 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Оболонського районного суду м.Києві від 10.06.2021 у справі №756/3976/21 за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ткач