П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року

м. Рівне

Справа № 1715/22539/12

Провадження № 22-ц/4815/401/22

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Панас О.В.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області

постановлено повним текстом 08 лютого 2022 року

в м. Рівне Рівненської області

(Фіксування судового засідання за допомогою

звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось).

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

заінтересована особа - ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

заявника - адвокат Орос Вікторія Вікторівна;

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ;

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орос Вікторії Вікторівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року в суд звернувся ОСОБА_1 з заявою про скасування заходів забезпечення позову, де ОСОБА_2 була залучена як заінтересована особа. Мотивуючи вимоги, вказувалося про необхідність скасування вжитих на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2013 року заходів забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Предметом забезпечення позову у виді арешту, який обрано відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2013 року, виступив автомобіль Renault Kangoo білого кольору, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

У поданій через свого представника - адвоката Орос В.В. апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність і необґрунтованість судового рішення, що полягало у порушенні норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення питання.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом того, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2014 року, що набрало законної сили, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки Renault Kangoo, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , як на майно, набуте сторонами за час їхнього шлюбу. Тому вважає, що необхідність у подальшому збереженні обмеження права на забезпечений автомобіль, втратила свою правову актуальність.

Щодо оскаржуваної ухвали, то, на переконання заявника, хибними є висновки, які було зроблено судом про те, що сторонами не було надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів, які підтверджують, що скасування арешту майна не буде порушувати права ОСОБА_2 .

Натомість представник ОСОБА_1 посилається на норми ст. 158 ЦПК України, яка регулює можливість скасування судом заходів забезпечення позову з власної ініціативи чи за мотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, якщо протягом 90-та днів з дня набрання ухваленим судом рішенням про задоволення позову законної сили не буде відкрито виконавче провадження у справі.

Покликався на той факт, що виконавчого провадження у даній справі відкрито не було через неподання ОСОБА_2 виконавчого документу до виконання, однак даний факт залишився поза увагою місцевого суду.

Крім того, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2013 року арешт автомобіля обрано до закінчення розгляду справи, однак при ухваленні рішення по суті питання про скасування заходів забезпечення позову вирішено не було.

З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийнявши нове судове рішення про скасування обраного заходу забезпечення позову, а саме: арешту автомобіля марки Renault Kangoo, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подавався, хоча про право його подання було роз`яснено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи особи, що подала апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи заявнику у задоволенні його заяви, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами не було надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів, які підтверджують, що скасування арешту майна не порушуватиме права ОСОБА_2 .

Як убачається з матеріалів справи, у грудні 2012 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 січня 2013 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

До закінчення розгляду справи по суті накладено арешт на належний ОСОБА_1 легковий автомобіль марки Renault Kangoo, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

В подальшому рішенням Рівненського міського суду Рівненської оласті від 03 березня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки Renault Kangoo, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , як на майно, набуте нею з ОСОБА_1 за час їхнього шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 50 відсотків вартості спірного автомобіля 32 090 грн., а також 706,60 грн. судових витрат.

Дане судове рішення набрало законної сили і 13 жовтня 2014 року на його виконання Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист.

Разом з тим, виданий виконавчий лист для примусового виконання рішення не подавався у зв`язку з добровільним узгодженням всіх умов виконання вказаного рішення суду.

Зазначене підтверджується заявою ОСОБА_2 , що була подана до початку розгляду заяви місцевим судом (а.с. 144).

В подальшому, 17 вересня 2021 року, ОСОБА_1 подав заяву про скасування вжитих заходів забезпечення позову шляхом арешту спірного автомобіля.

Згідно із ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пункті 10 своєї постанови від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 (v0002700-09 від 12.06.2009), вбачається, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, та доводи заяви про забезпечення позову. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

З наявних матеріалів справи вбачається, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 березня 2014 року позов ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку легкового автомобіля марки Renault Kangoo, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 50 відсотків вартості спірного автомобіля в розмірі 32 090 грн.

Дане судове рішення набрало законної сили та на його виконання Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист, однак такий виконавчий лист для примусового виконання рішення не подавався у зв`язку з добровільним узгодженням всіх умов виконання вказаного рішення суду, що підтверджується заявою ОСОБА_2 (а.с. 144).

Так, із встановлених апеляційним судом обставин вбачається відсутність спірних відносин між сторонами та добровільне виконання судового рішення ОСОБА_1 , що ними і підтверджується.

Вказане також свідчить і на відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, адже це питання сторонами вирішено у добровільному порядку про що міститься відповідна заява у матеріалах справи (а.с. 144).

Тобто апеляційним судом встановлено, що спір між сторонами врегульовано, сторони не мають претензій одна до одної, а відтак необхідність у подальшому забезпеченні позовних вимог зникла.

Згідно із ч. 1 ст. 156 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Підставою для задоволення апеляційної скарги відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Орос Вікторії Вікторівни задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 21 жовтня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на належний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Сатиїв Дубенського району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки Renault Kangoo, 2004 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 08.02.2022.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків