Справа № 177/452/22
Провадження № 2-о/177/20/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2022

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Баля А. І.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування на утриманні померлої дружини та факту втрати джерела засобів до існування після її смерті, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2022 заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив суд встановити факт перебування його - ОСОБА_2 на утриманні дружини ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно, факт втрати ним джерела засобів до існування після її смерті.

В обґрунтування заяви вказував, що 05.11.2004 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

До смерті дружини він перебував на утриманні дружини, оскільки пенсія ОСОБА_3 складала 10429,19 грн., а з березня 2022 року 11865,92 грн., в той час як пенсія заявника складала 2689,69 грн., а з квітня 2022 2910,56 грн.

Заявник зазначив, що він виявив бажання перейти на пенсію по втраті годувальника, у зв`язку з чим звернувся до заінтересованої особи ГУПФ України в Дніпропетровській області, однак 18.04.2022 ГУПФ відмовило заявнику, повідомивши про те, що наданий пакет документів не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме відсутня довідка про спільну реєстрацію (проживання) з годувальником на момент смерті.

Заявник зазначив, що він та ОСОБА_3 була зареєстровані за різними адресами, однак фактично проживали разом. Встановлення юридичного факту перебування на утриманні необхідне заявнику для реалізації права на пенсію (перехід на пенсію про втраті годувальника).

Заявник в судове засідання не з`явився, його інтереси в суді представляв представник адвокат Пахомова Д.М., яка в ході судового засідання просила суд задовольнити заява, не вважала наявним по справі спір про право.

Заінтересована особа ГУПФ України в Дніпропетровській області будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду, участь представника у розгляді справи не забезпечила. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Вислухавши пояснення представника заявника, зміст заяви про встановлення факту та додані до неї документи, встановивши зміст правовідносин, суд приходить на наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник звернувся до суду з заявою, поданою в порядку окремого провадження, в якій просив суд встановити факт перебування на утриманні померлої дружини ОСОБА_3 , з метою переходу на пенсію по втраті годувальника. Звернувшись до ГУПФ України в Дніпропетровській області, заявник отримав відмову Відділу обслуговування громадян № 17 ГУПФ України в Дніпропетровській області, про що заявник зазначив в поданій суду заяві та підтверджено листом від 18.04.2022 (а.с. 9).

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 зі змінами, документом, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 295/3547/21.

У вказаній справі судом встановлено, що заявник реалізував право на перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у зв`язку з чим звернувся до ГУПФ України в Дніпропетровській області, надавши певні документи. Однак, 18.04.2022 заявнику листом від 18.04.2022 відмовлено у задоволенні його заяви та роз`яснено, що надані ним документи не відповідають Порядку, затвердженому Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, а саме відсутня довідка про спільну реєстрацію (проживання) з годувальником на момент смерті.

Як вказано в заяві та підтвердила в ході судового засідання представник заявника, заявник та його дружина були зареєстровані за різними адресами, але проживали фактично разом, про що 27.04.2022 (тобто вже після отримання відмови ГУПФ) складено акт про фактичне спільне проживання, посвідчений старостою Новомайського старостинського округу Новопільської сільської ради (а.с. 12), який до заінтересованої особи не надавався, що також свідчить про те, що заявник не вичерпав позасудові порядки встановлення юридичного факту.

Отже, суд приходить до висновку, що заявник звернувся до компетентного органу для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, отримав відмову вказаного органу, тобто фактично його вимоги заінтересованою особою не визнано, що свідчить про існування спору про право. Встановлення факту про який просить заявник, необхідно йому саме для реалізації права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Беручи до уваги викладене, керуючись ч.4 ст. 315 ЦПК України, прийшовши до висновку про наявність спору про право, суд вважає за необхідне заяву залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 260-261, 294, ч.4 ст. 315 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування на утриманні померлої дружини та факту втрати джерела засобів до існування після її смерті - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 20.06.2022.

Суддя М.В. Березюк