Справа № 743/1149/21
Провадження № 2/743/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ріпкинської селищної ради про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Ріпкинської селищної ради, у якому просять:

-встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №479 від 14.07.1995, на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_3 ;

-визнати право власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,6000 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №479 від 14.07.1995.

Позовні вимоги мотивовані тим, що померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЧН належало право на вищевказану земельну ділянку. Проте, в Державному акті у прізвищі власника було допущено помилку, замість « ОСОБА_2 » вказано « ОСОБА_2 ». Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої входить зокрема право на вказану земельну ділянку. Відповідно до заповіту, який залишив померлий ОСОБА_3 , все своє майно останній заповів своїм дочкам - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , позивачки звернулися до державного нотаріуса Першої Чернігівського державної нотаріальної контори з відповідними заявами. Проте, нотаріусом було відмовлено у видачі позивачкам свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 . Причиною відмови стало те, що в Державному акті допущені виправлення. Видати дублікат Державного акту неможливо, оскільки не передбачено чинним законодавством. Для подальшого утримання та збереження майна, позивачкам необхідно оформити право власності на спадкове майно, оскільки у позасудовому порядку зробити це неможливо, то позивачки звернулися до суду за даним позовом.

У судове засідання позивачки надали заяви, в яких підтримують позовні вимоги в повному обсязі та просили справу розглядати у їх відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги, стосовно їх задоволення покладається на розсуд суду та просить справу розглядати у його відсутність.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд доходить наступного висновку.

За життя ОСОБА_3 на підставі рішення Новоукраїнської сільської ради від 17.06.1993 №16 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,6 га, яка розташована на території Новоукраїнської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЧН, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №479.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Новоукраїнської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_3 є його доньки - позивачки у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно вимог ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №43/02-21 від 26.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтв про право на на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧН з тієї причини, що у Державному акті є виправлення, а саме у прізвищі власника земельної ділянки.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

З огляду на те, що факт, який просить встановити позивачки, знайшов своє підтвердження на підставі поданих письмових доказів, суд дійшов висновку що вимоги в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема в порядку спадкування.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачки мають рівні права на спадщину після смерті ОСОБА_3 , тобто по 1/2 частині права власності на земельну ділянку, що належала спадкодавцю ОСОБА_3 , відтак позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Ріпкинської селищної ради (місцезнаходження: смт. Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 85, ) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити той факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ЧН, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 479 від 14.07.1995, на ім`я ОСОБА_3 , належить ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на Ѕ частку права власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,6000 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №479 від 14.07.1995.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на Ѕ частку права власності у порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, площею 0,6000 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , яка належала померлому ОСОБА_3 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №479 від 14.07.1995.

У задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складено 31 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Павленко