УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 червня 2022 року м. Мукачево Справа №303/2994/22 2/303/405/22

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали цивільної справи

за позовом ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

3 травня 2022 року ОСОБА_1 (громадянин Республіки Польща) в особі представника - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 (громадянка України), який зареєстрований 24 травня 2019 року відділом цивільного стану у м. Любін, Нижньосілезьке воєводство Республіки Польщі, номер акту: 0211011/00/АМ/2019/667976.

По відношенню до переданого на розгляд суду позову слід зазначити, що статтею 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

Таким чином, фактичний аналіз змісту вищенаведених законодавчих приписів свідчить про те, що у випадку, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином .

Такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 21.11.2019 по справі № 553/703/18 (провадження №61-7956св19).

Так, на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, судом здійснено запит до Кольчинської територіальної громади щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Згідно з даними листа виконавчого комітету Кольчинської селищної ради від 12.05.2022 №02-9-6/334 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

На підставі ухвали суду від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі.

16.05.2022 відповідачу надіслано копію ухвали разом з копією позовної заяви з доданими до неї документами.

Разом з тим, вказані документи не були вручені відповідачу, оскільки на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи викладене, а також той факт, що шлюб між сторонами зареєстрований в Республіці Польща, спільна дитина сторін народилася в Республіці Польща, відповідач, яка є громадянкою України, однак не проживає за адресою місця реєстрації, відсутність в матеріалах справи доказів спільного проживання сторін на території України та/або проживання відповідача на території України, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Таким чином, позивачу слід надати докази спільного проживання сторін на території України та/або фактичного проживання відповідача на території України, що свідчило б про можливість розірвання шлюбу за законодавством України.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини оданидцятої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 175, 177, 187, 257, 260 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати представнику позивача.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені пунктом 8 частини 1 статті 257 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость