Справа № 462/439/21 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/2076/21 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

за участі секретаря: Савчук Г.В.,

без участі сторін, розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 квітня 2021 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2021 року ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернулися з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги мотивували тим, що вони є виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії споживачам житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 де зареєстровані та проживають відповідачі і отримують такі послуги.

Однак відповідачі не виконують покладені на них обов`язки, зокрема за період з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2020 року допустили заборгованість за надані їм послуги, через що вони зверталося із заявою до Залізничного районного суду м. Львова про видачу судового наказу щодо стягнення із відповідачів заборгованості за постачання теплової енергії, який було видано 31 липня 2020 року у справі № 462/4249/20, проте 14 вересня 2020 року його було скасовано.

Відповідачі користуються послугами які їм надаються, однак не виконують свого обов`язку по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячої води за встановленими тарифами в результаті чого допустили заборгованість за період з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2020 року в сумі 3 638 гривень 72 копійок.

Просили позов задовольнити

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 квітня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» (, адреса: 79057, м. Львів, вул. Петлюри, 4а) - 3 638 (три тисячі шістсот тридцять вісім) грн. 72 коп. заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.10.2017 року по 30.04.2020 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» (, адреса: 79057, м. Львів, вул. Петлюри, 4а) - 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що у квартиру відповідачів позивач фізично не міг здійснювати постачання теплової енергії у зазначений ним спосіб, оскільки вказана квартира з 10 жовтня 2006 року відключена від ЦО і ГВП.

Зазначає, що жодних цивільно-правових відносин між сторонами не існувало, жодних послуг позивач відповідачам не надавав, що підтверджується тим, що з 2006 року у квартирі влаштовано індивідуальне опалення.

Вважає, що долучений до позовної заяви розрахунок за центральне опалення з відміткою наявності в квартирі лічильника гарячої води є необґрунтованим.

Стверджує, що ОСОБА_3 не є співвласником квартири та зареєстрована і проживає у ній з грудня 2018 року, а тому не могла бути відповідачем за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачі користувалися послугами з централізованого опалення, проте не здійснювали плати, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2020 року, яка станом на 01 травня 2020 року становить 3 638 грн. 72 коп, що підтверджено копіями актів зняття показів засобів обліку теплової енергії за період з 27 квітня 2017 року по 24 квітня 2020 року.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛКП «Сигнівка» № 2617 від 15.04.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 788 від 29 червня 2006 року міжвідомча комісія погодила ОСОБА_1 , наймачу кв. АДРЕСА_3 технічну можливість відключення квартири від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання та влаштування квартирного водяного опалення і гарячого водопостачання з двофункційним газовим котлом парапетного типу на площі кухні з відводом продуктів згоряння через отвір в зовнішній стіні.

09 жовтня 2006 року складено Акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП.

Відповідно до Акту реєстрації лічильників № 248282 ЛМКП «Львівводоканал» ввід гарячої води заглушено 03 серпня 2006 року.

З гарантійного листа від 02 жовтня 2006 року вбачається, що представниками ТзОВ «Господарчий центр» були проведені сантехнічні роботи (за адресою АДРЕСА_1 ) по реконструкції систем ВК внутрішньо квартирних мереж, з встановленням баку запасу води та насосної станції, та переробки системи опалення квартири з встановленням парапетного котла Vaillant VuW 24 та алюмінієвих батарей опалення.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

У разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом (частина шоста статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року).

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на, зокрема, вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630 (далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 № 4 (чинним на момент виникнення спірних відносин) (далі - Порядок).

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку, відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що відповідно до акту від 09 жовтня 2006 року квартира відповідачів була відключена від мережі централізованого опалення, а тому позивач безпідставно нараховував відповідачам заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, яка фактично ним не отримувалася.

Позивач не просить стягнути з відповідачів кошти за оплату обігріву місць загального користування, хоча і покликається на нормативно-правову базу, що регулює ці питання, а конкретно просить стягнути оплату за надані послуги безпосередньо у квартиру АДРЕСА_4 , що в принципі неможливо, у зв`язку з відсутністю такої мережі.

За таких обставин, долучений до позовної заяви розрахунок за центральне опалення з відміткою наявності в квартирі відповідачів лічильника гарячої води є необґрунтованим і до уваги колегією суддів не береться.

ОСОБА_3 не є співвласником квартири та зареєстрована і проживає у ній з грудня 2018 року, а тому не могла бути відповідачем за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року.

Зазначених обставин не врахував суд першої інстанції та дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за теплову енергію.

Згідно ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 375, ст.ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Стягнути з Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» на користь ОСОБА_1 2951 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.