ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/971/22 Справа № 201/6104/21 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С. С. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вей Фор Пей"

на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії "Вей Фор Пей" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2021 року до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії "Вей Фор Пей" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ "Вей Фор Пей" зазначало, що ТОВ ФК «Вей Фор Пей» є фінансовою компанією, що надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків на підставі ліцензії НБУ №35 від 31.12.2015. У зв`язку з проведенням внутрішньої перевірки щодо здійснення переказів протягом 2019 року було виявлено, що внаслідок технічної помилки на користь відповідача ОСОБА_1 було помилково перераховано 66975,89 грн. 21 квітня 2021 року на адресу відповідача був направлений лист з вимогою повернути безпідставно отримані грошові кошти шляхом перерахування їх на рахунок позивача. Однак, відповіді на вказану вимогу отримано не було. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 44835,71 грн., інфляційні втрати в розмірі 7132,13 грн. та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 3437,91 грн., а всього 77545,93 грн. Крім того, представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії «Вей Фор Пей» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів закрито.

Роз`яснено позивачеві його право звернутися з позовом в порядку господарського судочинства.

В апеляційній скарзі ТОВ ФК «Вей Фор Пей» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року скасувати, справу №201/6104/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансової компанії "Вей Фор Пей" до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів направити до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська для продовження її розгляду по суті.

Відзиви на апеляційну скаргу ТОВ ФК «Вей Фор Пей» на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року від учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у цивільній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності ОСОБА_1 та юридичною особою - ТОВ ФК «Вей Фор Пей», а тому вирішення спору належить до юрисдикції господарського суду.

Але, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позовними вимогами у справі №201/6104/21 є стягнення шкоди, предметом є безпідставно набуті кошти.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства вважаються одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною першою статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України. Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу вказаної норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідачем у даній справі є фізична особа, яка не здійснює підприємницьку діяльність та не зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа (див. пункт 33 постанови від 01 березня 2018 року у справі №461/12052/15-ц, пункт 34 постанови від 06 червня 2018 року у справі №727/8505/15-ц, постанову від 23 січня 2019 року у справі №210/2104/16-ц).

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказаний припис учасниками господарського процесу можуть бути не лише юридичні особи та держава, але й фізичні особи у спорах, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, а також в інших спорах, вирішення яких прямо віднесене до юрисдикції господарського суду.

Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» чітко розмежував юрисдикцію судів за правилами цивільного та господарського судочинства щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, встановивши у пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України, що критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.

З дати набрання чинності вказаним Законом спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Натомість, за правилами цивільного судочинства повинні розглядатися спори стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною цього основного зобов`язання є фізична особа, яка, вступаючи у це зобов`язання, не діяла як фізична особа-підприємець. Тому для визначення юрисдикції суду щодо розгляду відповідної справи суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, значення не має. Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання (див. пункти 52-53 постанови від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12916/15-ц).

З огляду на вказане, до юрисдикції господарського суду не належить, зокрема, спір про набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, стороною якого є фізична особа.

Пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України виключив з-під юрисдикції господарського суду спори щодо всіх правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого не є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Тобто з 15 грудня 2017 року, якщо хоча би однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №906/277/18 (провадження № 12-300гс18), у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2020 року у справі №904/3550/19.

Оскільки предметом спору у цій справі є стягнення безпідставно набутого майна - грошових коштів, сторонами якого є юридична особа - ТОВ ФК Вей Фор Пей і фізична особа - ОСОБА_1 , такий спір має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Колегія суддів не може погодитися із застосуванням судом у даній справі правового висновку Великої Палати Верховного Суду №910/8729/18 від 13.02.2019 року, оскільки фактичні обставини зазначеної справи відрізняються від встановлених обставин у даній справі (сторони справи банк та фізична особа-підприємець).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позов ТОВ ФК Вей Фор Пей підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, є помилковим.

Відтак, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи привело до постановлення судом помилкової ухвали, остання підлягає скасуванню, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Вей Фор Пей" - задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 жовтня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова