Ухвала

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 307/3399/16-ц

провадження № 61-3635ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання рішень сільської ради нечинними, визнання нечинним включення в список громадян, яким передано у власність земельні ділянки, визнання особи такою, що втратила право користування земельною ділянкою та не набула права на її приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня

2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій цивільній справі задоволено.

Заборонено вчинення будь-яких дій щодо оформлення, погодження та/або затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на ім`я ОСОБА_1 , та заборонено реєстрацію права власності на дану земельну ділянку до вирішення спору по суті та набрання рішенням суду у цій цивільній справі законної сили.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до

ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета

спору, - Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання рішень сільської ради нечинними, визнання нечинним включення в список громадян, яким передано у власність земельні ділянки, визнання особи такою, що втратила право користування земельною ділянкою та не набула права на її приватизацію.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 16 травня

2017 року прийнято до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання рішень сільської ради нечинними, визнання нечинним включення в список громадян, яким передано у власність земельні ділянки, визнання особи такою, що втратила право користування земельною ділянкою та не набула права на її приватизацію, з первісним позовом ОСОБА_2 до Буштинської

селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, об`єднано

їх в одне провадження за номером справа № 307/3399/16-ц (провадження

№ 2/307/330/17).

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня

2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 10 сесії 7 скликання Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 18 листопада

2016 року за № 398 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині надання дозволу ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшою безоплатною передачею у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року, скасовано.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року апеляційну скаргуОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2019 року залишено без змін.

08 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області

від 28 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від

15 лютого 2022 року.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: надання відповідної довідки суду про дату отримання судового рішення апеляційного суду або інших належних доказів в оригіналах чи належним чином завірених їх копій, на підтвердження недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копії судового рішення, або наведення інших підстав з відповідними доказами; зазначення реєстраційного номера облікової картки платника податків за його наявності або номера і серії паспорта; надіслання уточненої редакції касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підстави, на яких подається касаційна скарга з урахуванням положень статті 389 ЦПК України; надання копій скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; надання документу на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також роз`яснено наслідки невиконання ухвали суду.

Ухвалу Верховного Суду від 05 травня 2022 року було направлено ОСОБА_1 на адресу, яка указана в касаційній скарзі.

Заявником вимоги ухвали суду касаційної інстанції виконано частково, оскільки надано докази про дату отримання судового рішення апеляційного суду, зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків, надано квитанцію про сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Проте аналіз надісланих заявником матеріалів свідчить про неповне виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції.

В ухвалі Верховного Суду від 05 травня 2022 року указувалось, що касаційна скарга не відповідає пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, оскільки заявником не зазначено конкретну підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), та було наведено визначені законом підстави.

Із аналізу надісланих заявником матеріалів на усунення недоліків касаційної скарги, які надійшли на виконання ухвали Верховного Суду від 05 травня

2022 року, не убачається належне виконання частини другої статті 389 ЦПК України щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Заявник повторно узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

Крім того, заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Аналіз надісланих матеріалів свідчить про те, що заявник у відведений судом строк, станом на 15 червня 2022 року, ухвалу Верховного Суду від 05 травня

2022 року не виконала, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Буштинська селищна рада Тячівського району Закарпатської області, про визнання рішень сільської ради нечинними, визнання нечинним включення в список громадян, яким передано у власність земельні ділянки, визнання особи такою, що втратила право користування земельною ділянкою та не набула права на її приватизацію, повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк