Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2022 Справа №607/18394/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

У складі: головуючого судді В.М. Братасюка

за участі секретаря - М.О. Мокрій

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов`язанні вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати Виконавчий комітет Тернопільської міської ради змінити договір найму вказаної квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є сином ОСОБА_3 (після розлучення прізвище ОСОБА_4 ). Його матері було видано обмінний ордер №716 від 22.12.1990 р. на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживали: ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , за життя його мати не встигла приватизувати зазначену квартиру на себе та синів. Вказує, що після смерті матерії та батька, він та його брат перейшли під опіку дитячого будинку. Зазначає, що зазначеною квартирою після досягнення повноліття користувався його брат ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .Оскільки на даний час він вже не навчається Вищому навчальному закладі та відповідно не проживає у наданому гуртожитку, у нього виникла необхідність у проживанні та реєстрації у спірній квартирі, яка згідно з Довідки ТОВ «МБТІ» не зареєстрована та відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які відомості щодо реєстрації права власності, заборони відчуження -даної квартири відсутні. Також вказує, що відповідно до матеріалів спадкової справи №13/2021 спадкоємцями за законом після смерті померлої ОСОБА_7 є її сини, які прийняли спадщину, шляхом фактичного проживання разом з матір`ю на день її смерті. Крім них інших спадкоємців за законом у померлої немає (на день смерті у шлюбі не перебувала). Виходячи з наведеного вважає, що у нього виникло право користування вказаним житловим приміщенням, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Тернопільською міською радою подано суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на думку відповідача мати позивача не набула право власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , що позивач міг нею розпоряджатись як спадкоємець, також останнім не доведено факт згоди наймача на реєстрацію позивача у квартирі, не надано письмового звернення до наймодавця чи власника житла з питання його реєстрації, у зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої позивачем спростовуються аргументи відповідача викладені у зазначеному відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 14 грудня 2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті, про що поставлено протокольну ухвалу суду.

В судове засідання позивач не з`явився, попередньо подано заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав і з підстав, зазначених в ньому просить задовольнити вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника для участів судовому засіданні не забезпечив, до суду надійшла заява про розгляду справи без участі представника Тернопільської міської ради.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають юридичне значення для її розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення засідання виконавчого комітету Тернопільської міської ради №538 від 20.12.1990 р. «Про розгляд заяв громадян з питань обміну і бронювання жилих приміщень та переоформлення ордерів» громадянці ОСОБА_3 було видано обмінний ордер №716 від 22.12.1990 р. на квартиру з однією кімнатою площею 18,9 кв.м, та кухнею по АДРЕСА_1 . Про що свідчить довідка надана Державним архівом Тернопільської міської ради №184/04-11 від 15.04.2021 надана з архівного витягу.

З ордеру на житлове приміщення №716 від 22.12.1990 вбачається, що останній виданий ОСОБА_3 у складі сім`ї - 2 особи, вона та її чоловік - ОСОБА_5 .

Як свідчать матеріали справи, від шлюбу у подружжя народилося двоє синів: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (повторне свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ), які автоматично прописалися у квартирі і стали складом сім`ї наймача по ордеру.

В подальшому, 01.04.1998 року шлюб між подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано. ОСОБА_3 відновила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », про що свідчитиь Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис №202, видане повторно від 18.10.2002року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис № 1459, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Також, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис № 1277, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_6 , про що Тернопільським міськрайоннимвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис № 492, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

Відповідно до Довідки виданої ДП «Люкс - Житло» №169 від 31 березня 2021 року, вбачається, що власником особового рахунку житлової площі квартири залишилася - ОСОБА_7 та склад її сім`ї: ОСОБА_2 . Також зазначено, що брат ОСОБА_6 проживав у спірній квартирі до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як слідує з Довідки ТОВ «МБТІ» від 01.04.2021 року №728, згідно обліку бюро технічної інвентаризації квартира АДРЕСА_2 станом на 29.12.2012 не зареєстрована.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №251082906 від 02.04.2021року, будь-які відомості щодо реєстрації права власності, заборони відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

Згідно матеріалів спадкової справи №13/2021 спадкоємцями за законом після смерті померлої ОСОБА_7 є її сини, які прийняли спадщину, шляхом фактичного проживання разом з матір`ю на день її смерті. Крім них інших спадкоємців за законом у померлої немає (на день смерті у шлюбі не перебувала). Її син ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після його смерті не заводилась, у зареєстрованому шлюбі він не перебував, дітей у нього не було.

Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори № 67/02-31 від 02.04.2021 року, позивачу ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на зазначену квартиру.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 є сином померлої - ОСОБА_7 , якій було видано ордер на житлове приміщення №716 від 22.12.1990року, а саме квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , в якій остання проживала постійно до дня смерті. ОСОБА_2 є братом померлого ОСОБА_6 , який був зареєстрований та проживав у спірний квартирі.

Відповідно до вимог статті 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 310 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 4, 5 статті 9 ЖК УРСРніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справіPowellandRayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справіGillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справіLarkos v. Cyprusвід 18.02.1999 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а такожі нших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно (ч. 1 ст. 65 ЖК УРСР).

Статтею 62 ЖК УРСР передбачено, що до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

На підставі ч. 2 ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб.

Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі 6-60цс12 додатково звернуто увагу на те, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права і обов`язки, за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.2 ст. 64 ЖК УРСР).

Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст.63 ЖК УРСР).

Відповідно до ст. 78 УРСР України, члени сім`ї наймача мають право користуватися вказаною квартирою та реалізовувати своє право на житло, що прямо передбачено ст.47 Конституції України.

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме; чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Нормами статті 106 ЖК встановлено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Постановою Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено судам, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні,чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п. 15 Пленуму Верховного Суду України № 9 вiд 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи вiдсутнiсть прописки самi по собi не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сiм`ї наймача (власника) приміщення, або ж для вiдмови їй у цьому.

Однією з підстав виникнення суб`єктивного права на житло, тобто набуття права користування конкретним жилим приміщенням, є вселення в нього в установленому порядку в якості члена сім`ї наймача, члена ЖБК або власника квартири чи будинку.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач як член сім`ї наймача, після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 залишився проживати у вказаній квартирі, яка на теперішній час є його постійним місцем проживання та єдиним житлом, з урахуванням того, що вказана квартира перебуває у комунальній власності та з позивачем не укладено договору як з новим наймачем, суд вважає що право позивача на користування вказаним житловим приміщенням підлягає захисту в судовому порядку, що не суперечить ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст.104 ЖК УРСР член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього,може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за ним права користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим виникає необхідність у зміні договору найму житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а тому слід зобов`язати Виконавчий комітет Тернопільської міської ради змінити договір найму житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з відкриттям особового рахунку, шляхом заміни попереднього наймача квартири - ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_9 , з визнанням його наймачем за договором найму.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265,268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Виконавчий комітет Тернопільської міської ради змінити договір найму житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з відкриттям особового рахунку, шляхом заміни попереднього наймача квартири - ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 , на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_9 , з визнанням його наймачем за договором найму.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня з дня складання повного текст. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк