КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи 372/4100/20
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/984/2022
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.,

суддів: Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Обухівського районного суду Київської області Проць Т.В.,

у цивільній справі №372/4100/2020 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину до повноліття та матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення коштів на утримання матері в період проживання із дитиною до досягнення дитиною трьох років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з відповідачем вони мають доньку ОСОБА_3 , батьківство відповідача встановлено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року. Однак, відповідач жодним чином не підтримує її, витрати, що були пов`язані з пологами та вагітністю, утриманням та вихованням дитина вона несе самостійно. Батько не бере участі у вихованні дитини, життям та здоров`ям не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 всіх доходів щомісяця до досягнення повноліття, починаючи з 12 грудня 2017 року, та стягнути з ОСОБА_2 кошти на її утримання в період проживання з дитиною до досягнення трьохрічного віку у сумі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 12 грудня 2017 року.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2020 року до 12 грудня 2020 року, тобто до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою,за результатами розгляду якої просила змінити рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 в розмірі ј частки всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісячно, починаючи з 30 листопада 2020 року та стягнути аліменти у відповідному розмірі починаючи з 12.12.2017.

Змінити рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утриманім в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 30 листопада 2020 року до 12 грудня 2020 року, тобто до досягнення ОСОБА_3 трирічного віку та стягнути аліменти у відповідному розмірі починаючи з 12.12.2017.

Вказуючи, що нею було надано до суду достатні докази вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення останнього від надання аліментів на дитину.

Зокрема, суду надана копія рішення про встановлення батьківства. З позовом про встановлення батьківства вона звернулася у липні 2018 року та через зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, розгляд справи затягнувся на 2 роки.

Крім того, законодавством не встановлено переліку заходів щодо одержання аліментів, тому вказане рішення є належним доказом та дає підстави для застосування ч. 2 ст. 191 СК України.

Представник відповідача адвокат Корзаченко В.М. звернувся до суду з відзивом на апеляційну скаргу, вказуючи на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Зазначив, що ОСОБА_4 голослівно посилається на систематичне зловживання процесуальними правами з боку відповідача, та сама зазначає, що її позовна заява була залишена без руху у зв`язку у зв`язку з її невідповідністю вимогам процесуального законодавства. Крім того, звернення до суду з позовом про визнання батьківства не перешкоджало подачі позовної заяви про стягнення аліментів. Дії відповідача, щодо невизнання ним батьківства не свідчить про ухиляння від сплати аліментів, та були викликані відповідною поведінкою позивача, що створила умови для існування обґрунтованих сумнівів.

Відповідно до ч. 1. ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно доч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом при розгляді справи було встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виключено відомості про ОСОБА_6 , як батька дитини ОСОБА_5 , з актового запису про народження № 331, складеного 20 грудня 2017 року, Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Внесено відомості до актового запису про народження № 331, складеного 20 грудня 2017 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, зазначено батьком дитини ОСОБА_2 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 22 червня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 .

Абзац четвертий резолютивної частини рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , треті особи Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_6 , про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження даних про батька, викладено в наступній редакції «Внести відомості до актового запису про народження № 331, складеного 20 грудня 2017 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, зазначивши батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Залишити прізвище дитині « ОСОБА_8 », змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, батько проживає окремо.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції, врахувавши майновий стан відповідача, виходив з визначеного законом обов`язку батьків утримувати своїх дітей, та відповідно до ч. 1 статті 191 СК України присудив стягнення аліментів з дня звернення до суду з позовом.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Так, відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитини становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Обставини, визначені статтею 182 СК України, судом, при визначенні розміру аліментів, враховано. Доводи скарги не містять доводів щодо розміру аліментів, присудженого до стягнення рішенням суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На виконання вимог закону, як то ч.1 ст.191 СК України, аліменти за рішенням суду присуджено до стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 30 листопада 2020 року.

За змістом ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Аналіз ст. 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулій час позивач повинен довести: вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Частиною ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не надала суду достатніх та обґрунтованих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх отримати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Матеріали справи не містять доказів щодо спроби позивача встановити місце проживання, місце роботи, справжній розмір заробітку відповідача чи інші письмові докази, які підтверджують звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату аліментів.

При цьому, ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені йому листи та інші подібні дії.

Отже, обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.?

Доводи ОСОБА_1 про те, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2020 року, яким визнано ОСОБА_2 , батьком дитини ОСОБА_3 є достатнім доказом вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки факт встановлення батьківства не є тотожним заявленню вимоги про утримання дитини.

Крім того, слід зауважити, що ставлячи питання про стягнення аліментів за минулий час, а саме з 12 грудня 2017 року, позивач має вказувати конкретну суму, про стягнення якої він просить, та яка має ґрунтуватись на відповідних розрахунках та доказах, оскільки стягнення аліментів за минулий час не є періодичними платежами.

Посилання позивача на зловживання ОСОБА_2 його процесуальними правами під час розгляду справи про визнання батьківства не підтверджені належними доказами, крім того в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , зазначає про тривале перебування позову без руху. Однак, обов`язок щодо відповідності позовної заяви вимогам чинного процесуального законодавства лежить на позивачу.

Оскільки главою 17 СК України не встановлено, з якого часу присуджуються аліменти на батьків, до спірних відносин суд першої інстанції доцільно, за аналогією закону, застосував положення ст.ст. 79, 191 СК України, згідно з якими аліменти на дитину та одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, не впливають на їх правильність та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, які були надані до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ,.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381 -384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач:

Судді: