П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/14679/14-ц

Номер провадження 22-ц/824/5165/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Журибеди О.М., у справі за заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку,

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2/759/473/15 (759/14679/14-ц) виданого на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.08.2008 року, в сумі 16 4687 дол.. США 50 цнт., що еквівалентно 1 974 223 грн. 34 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн., відносно боржника ОСОБА_2 ; поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/759/473/15 (759/14679/14-ц) виданого на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.08.2008 року, в сумі 16 4687 дол.. США 50 цнт., що еквівалентно 1 974 223 грн. 34 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн., відносно боржника ОСОБА_2 .

Вказана заява обґрунтована тим, що на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року, 08 червня 2015 року судом видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором. Зазначені виконавчі листи товариством було пред`явлено до виконання до Святошинського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві.

01 червня 2016 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Юридична фірма «Дельта М» укладено договір про надання послуг № 01/06, за умовами якого, до повноважень останнього належить супроводжувати процедуру примусового стягнення заборгованості в рамках судового та виконавчого провадженнях.

Так, ТОВ «Юридична фірма «Дельта М» в інтересах АТ «Укрсиббанк» було направлено запит про місцезнаходження оригіналу виконавчого документу № 2/759/473/15 від 08 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального МУМЮ (м. Києва) № 44764/2-20 від 22 грудня 2020 року, 17 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/473/15, боржником за яким є ОСОБА_2 та направлено її разом з оригіналом виконавчого листа на адресу стягувача. Підтвердити направлення зазначених документів не виявляється можливим у зв`язку з тим, що документація стосовно поштових пересилань зберігається один рік та наданий момент, знищена.

Разом з тим, заявник зазначає, що оригінал виконавчого листа на адресу АТ «Укрсиббанк» не надходив. Таким чином, виконавчий документ було втрачено шляхом пересилки засобом поштового зв`язку.

Враховуючи наведене, заявник вважає, що має право на видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року (а.с.142-144) у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Укрсиббанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 21 грудня 2021 року АТ «Укрсиббанк» направило апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву, задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що АТ «Укрсиббанк» неодноразово вживав заходи та звертався до органів державної виконавчої служби із клопотаннями щодо повідомлення про місцезнаходження виконавчого документу, а саме: 30 березня 2017 року, 10 серпня 2018 року, 05 вересня 2019 року, 14 грудня 2020 року, проте відповідь на зазначені запити отримав лише 22 грудня 2020 року.

Так, згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального МУМЮ (м. Києва) № 44764/2-20 від 22 грудня 2020 року, 17 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/759/473/15, боржником за яким є ОСОБА_2 та направлено її разом з оригіналом виконавчого листа на адресу стягувача. Підтвердити направлення зазначених документів не виявляється можливим у зв`язку з тим, що документація стосовно поштових пересилань зберігається один рік та наданий момент, знищена

Таким чином, виконавчий документ було втрачено шляхом пересилки засобом поштового зв`язку, що спричинило пропуск строку для повторного пред`явлення його до виконання.

На думку скаржника, норми права якими керувався суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не містять положень щодо надання доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а лише зазначають про можливість отримання дублікату виконавчого листа через пред`явлення відповідної заяви. В свою чергу, скаржником відповідно до даних норм права і було подану заяву про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку його пред`явлення до виконання.

Скаржник зазначає, що не отримував постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа, а відтак, його було втрачено при пересилці, що є підставою для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Скаржник зазначає, що під час постановлення оскаржуваної ухвали судом не враховано правові висновки Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі 2-6471/06 та від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судове засідання скаржник не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується звітом про доставлення судової повістки-повідомлення на електронну адресу його представника.

Боржники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими конвертами із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Враховуючи наведене, колегія суддів вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності вимог заявника.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року у справі № 759/14679/14-ц (провадження № 2/759/473/15) стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року у сумі 164 687, 50 доларів США, що еквівалентно 1 974 223 грн. 34 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн. (а.с. 96-98).

08 червня 2015 року Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 2/759/473/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 серпня 2008 року у сумі 164 687, 50 доларів США, що еквівалентно 1 974 223 грн. 34 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 3 654 грн., боржник: ОСОБА_2 (а.с. 125).

08 червня 2015 року Святошинським районним судом міста Києва направлено на поштову адресу АТ «Укрсиббанк» копію рішення суду від 12 лютого 2015 року та два виконавчі листи по цивільній справі № 2/759/473/15 (а.с. 109), які були отримані товариством 13 червня 2015 року (а.с. 110).

Із листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві № 44764/2-20 від 22 грудня 2020 року вбачається, що 17 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52665022. Оригінал виконавчого листа № 2/759/473/15 разом з постановою направлено стягувачу. Надати додаткову інформацію щодо ходу виконавчого провадження та направлення кореспонденції в рамках даного виконавчого провадження не являється можливим, у зв`язку із закінченням терміну зберігання документів, які можуть містити такі відомості (а.с. 119-120).

До апеляційної скарги скаржником долучено копії заяв від 30 березня 2017 року, 10 серпня 2018 року, 05 вересня 2019 року, 14 грудня 2020 року та копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень. Разом з тим, дані доказ було подано з порушенням приписів процесуального законодавства без підтвердження неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника, а тому, керуючись ч. 3 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів не враховує їх під час перегляду оскаржуваного судового рішення.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Згідно ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно п. 2 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно ч. 6 ст. ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII).. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 лютого 2015 року, ПАТ «Укрсиббанк» було отримано два виконавчих листи.

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_2 було пред`явлено до виконання. Проте, 17 жовтня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52665022 щодо боржника ОСОБА_2 та повернуто виконавчий лист стягувачу відповідно до п. 8 ч. 1 ч. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 52665022 винесено державним виконавцем 17 жовтня 2016 року, виконавчий лист мав бути пред`явлений до виконання протягом року, тобто у строк до 17 жовтня 2017 року.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що заявник вживав активні дії для реалізації своїх прав з виконання рішення суду, звертався з відповідними заявами до виконавчої служби з приводу з`ясування місцезнаходження виконавчого листа, обставин повернення його стягувачу тощо.

При цьому, останнім не наведено обставин, які б унеможливлювали або ускладнювали вчинення стягувачем процесуальних дій у визначений законом строк.

За таких обставин, встановивши відсутність поважних причин пропуску АТ «Укрсиббанк» строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що АТ «Укрсиббанк» неодноразово вживав заходи та звертався до органів державної виконавчої служби із клопотаннями щодо повідомлення про місцезнаходження виконавчого документу, оскільки доказів на підтвердження зазначеного, заявником до суду першої інстанції надано не було.

Посилання скаржника на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки скаржником не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, що в свою чергу, є підставою для відмови у видачі дублікату виконавчого листа.

Слід також зазначити, що в даному випадку, висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду викладених у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі 2-6471/06 та від 28 травня 2020 року у справі № 1003/6035/12, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 07 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура