Справа № 344/6894/22
Провадження № 2/344/2401/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

16 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Пастернак І.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправним висновку, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, в якому просив:

-визнати протиправним висновок Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (як органу опіки та піклування) від 05.08.2021 щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ,

-зобов`язати відповідача скласти та надати суду в справі №344/5007/21 новий висновок, в якому врахувати умови проживання які пропонує дітям батько, врахувати дійсні умови проживання дітей з матір`ю.

Відповідно до ч.1 ст.19ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Позивач визначив, що предметом спору в даній справі є визнання протиправним висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітете Івано-Франківської міської ради щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , а також зобов`язання органу опіки та піклування скласти та надати в справі 344/5007/21 новий висновок, в якому врахувати умови проживання які пропонує дітям батько, врахувати дійсні умови проживання дітей з матір`ю.

Відповідно до ч. 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України орган опікита піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини,батьків,інших осіб,які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За змістом висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 753/6498/15-ц висновок Органу опіки та піклування є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Крім того, згідно з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 522/23095/16-а: «…оскаржувані висновки та рішення є дорадчими документами та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такі висновки та рішення не порушують прав та обов`язків жодного з батьків. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в процесі якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, у тому числі і оспорюваних висновків та рішень органу опіки та піклування, які не мають наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про визначення місця проживання дитини.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а».

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі № 522/23095/16-а, про яку вже зазначав суд, «…З огляду на викладене, враховуючи, що оскаржувані висновки та рішення складені відповідними органами на реалізацію саме положеньСімейного кодексу України, суд вважає, що у цьому спорі відповідачі діяли не як суб`єкти владних повноважень».

За таких обставин суд доходить до висновку, що висновок органу опіки і піклування не може бути самостійним предметом судового оскарження.

Також суд враховує, що в своїй позовній заяві позивач зазначив, що 02.04.2021 ОСОБА_2 звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 з позовом про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. Івано-Франківський міський суд відкрив провадження, справа 344/5007/21 перебуває на розгляді Івано-Франківського міського суду.

Суд вважає, що спірні відносини підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства при розгляді вищевказаної справи щодо визначення місця проживання дитини, в якій ОСОБА_1 є стороною у справі, а отже, не позбавлений можливості надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, зокрема й висловити свою позицію з приводу висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Отже, позивач обрав неправильний спосіб захисту свого права.

Вимогами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України передбачено,що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 2-4ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленомустаттею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 СК України, ст. 15, 16 СК України, ст. 19, 186,260,261,353,354 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання протиправним висновку, зобов`язання вчинити певні дії.

Надіслати позивачу позовну заяву разом з всіма доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Пастернак І.А.