Справа №333/524/22
Провадження №4-с/333/25/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Варнавської Л.О., за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О., представника скаржника Вертелецької Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк, -

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга від представника скаржника адвоката Вертелецька Т.В. яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк.

В обґрунтування вимог посилається на таке.

07 грудня 2021 р. ОСОБА_1 було передано конверт, в якому знаходився супровідний лист та постанова Вільнянського ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження № 67715734.

Згідно вказаної постанови, державним виконавцем Вільнянського відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ваховською Д.Р. було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13- ц виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» грошових коштів.

Скориставшись ідентифікатором доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження по вказаному виконавчому провадженню, ознайомившись із сканкопією виконавчого листа № 333/8470/13-ц було виявлено, що раніше даний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. Хоча ОСОБА_1 ніколи не надходило жодних постанов (про відкриття, про закінчення і т.д.) чи будь-яких листів від приватного виконавця.

За даними Єдиного реєстру приватних виконавців було знайдено інформацію про адресу офісу ОСОБА_2 та адвокатським запитом № 17/12-1 від 17.12.2021 р. звернулись до приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. із проханням надати копію постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором доступу) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «ПУМБ» () грошових коштів на підставі виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Листом від 13.01.2022 р. була надана відповідь на адвокатський запит № 17/12-1 від 17.12.2021 р. та надано копію постанови від 08.06.2021 р. про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

За ідентифікатором доступу, вказаним у постанові про відкриття ВП № 59314816 відобразився перелік постанов та інших документів, де серед інших документів містилась 1 сторінка виконавчого листа № 333/8470/13-ц.

Із постановою приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни від 08.06.2019 р. про відкриття виконавчого провадження № 59314816 не згодна, вважає, що вона підлягає скасуванню оскільки у виконавчому листі (який наразі знаходиться у Вільнянському ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) містяться такі відмітки виконавців:

- від 04.12.2015 р. - п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», старший державний виконавець Діденко-Грецька К.В.

- від 19.02.2016 р. - п. 8 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Поповіч В.С.

- від 15.06.2016 р. - п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», головний державний виконавець Харченко О.П.

- від 03.12.2020 р. - п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. Також проставлена печатка приватного виконавця.

Згідно інформації з Єдиного реєстру приватних виконавців, приватний виконавець Мойсеєнко Діна Петрівна діє у виконавчому окрузі м. Київ.

Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження»,ч. 2 ст. 25, п. 4 ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» ОСОБА_1 зазначає, що з 1996 р. зареєстрована і проживає в Запорізькій області в смт. Кам`яне Вільнянського району, що підтверджується копією паспорту скаржниці. Жодного майна у м. Києві ОСОБА_1 не має і не мала, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг додається, а також підтверджується інформацією, яка знаходиться в матеріалах виконавчого провадження № 59314816, а саме даними МВС України про відсутність транспортних засобів. Тобто, приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. не мала права відкривати жодне виконавче провадження та не мала права проводити жодні дії стосовно ОСОБА_1 , оскільки скаржниця зареєстрована та проживає у Запорізькій області, майна у м. Київ не має, а виконавчим округом приватного виконавця Мойсеенко Д.П. є м. Київ, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру приватних виконавців. З цього питання (щодо неправомірності дій виконавців) існує багато постанов Верховного суду.

Так, пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства свідчить, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника. Зазначена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 08.04.2020 у справі №804/6996/17 та від 30.04.2020 у справі №580/3311/19.

Отже, приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. не мала права відкривати виконавче провадження, а мала повернути стягувачу виконавчий лист № 333/8470/13-ц без виконання, а натомість протиправно відкрила виконавче провадження.

У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірною постанову приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни від 08.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

Визнати всі виконавчі дії, вчинені приватним виконавцем Мойсеєнко Діною Петрівною в межах виконавчого провадження № 59314816 протиправними.

Зобов`язати приватного виконавця Мойсеєнко Діну Петрівну скасувати постанову від 08.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470-13-ц виданого 17.04.2014 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Ухвалою суду від 27.01.2022 року відкрито провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діани Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк.

Крім того зазначеною ухвалою витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діани Петрівни належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження №59314816.

21.02.2022 року на адресу суду приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діною Петрівною надано заперечення на скаргу, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволені вимог, посилаючись на те, що виконавець не погоджується з доводами та міркуваннями скаржника, вважає скаргу безпідставною, що не відповідає дійсним обставинам справи, та не ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

До приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. звернулося АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в особі представника за довіреністю Донцової Є.О. з письмовою заявою від 23.05.2019 №КНО-44.2.4/514 (вх.№181 від 08.06.2019) про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Комунарського районного суду міста Запоріжжя виданого 17.04.2014 по справі №333/8470/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості на суму стягнення 30000,00 грн.

Виконавчий документ подано стягувачем на виконання до приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. за адресою місцезнаходження майна боржника, а саме: м. Київ, вул. Андріївська, 4 (АТ «ПУМБ»), де у боржника наявний відкритий банківський рахунок, в підтвердження чого стягувач надав довідку про наявність відкритого банківського рахунку на ім`я ОСОБА_1 .

Посилаючись на вимоги ст. 1, 2, 5, 24, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зазначає, що за вибором стягувача місцем відкриття виконавчого провадження може бути місцезнаходження майна боржника.

Відповідно до частини першої статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

При цьому виходячи з положень частини першої статті 179, статті 177 цього Кодексу одним із різновидів майна є гроші.

Пунктом 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Порядок відкриття банками рахунків своїм клієнтам та види рахунків, що можуть відкриватися банками або іншими установами - учасниками платіжної системи своїм клієнтам визначено статтями 6,7 зазначеного Закону.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виходячи з наведеного, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», 08.06.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59314816, в якій боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження 10.06.2019 надіслана боржникові для відома та виконання за адресою зазначеною у виконавчому документі рекомендованим поштовим відправленням, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 статті 28 Закону визначено, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі або в заяві про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, керуючись нормами чинного законодавства України слід наголосити, що виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого листа №333/8470/13-ц Комунарського районного суду міста Запоріжжя виданого 17.04.2014 по справі №333/8470/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованості за кредитним договором, вчиненні приватним виконавцем у відповідності та з дотриманням вимог чинного законодавства України.

В судове засідання ОСОБА_1 не з?явилась, її інтереси представляла адвокат Вертелецька Т.В., яка надала доповнення, згідно яких вважає, що доводи приватного виконавця не заслуговують на увагу. Так, у своїх запереченнях приватний виконавець Мойсеенко Д.П. зазначає про те, що виконавчий документ було подано стягувачем до виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеенко Д.П. за адресою місцезнаходження майна боржника, а саме: м. Київ, вул. Андріївська, 4 (АТ «ПУМБ»). Проте таке твердження приватного виконавця спростовується самими матеріалами виконавчого провадження. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень по ВП № 59314816, не відображається у підрозділі «Інші документи» ряд документів, наданих приватним виконавцем зі своїми запереченнями, в т.ч. немає сканованих копій заяви про відкриття виконавчого провадження, копії довіреності представника стягувача та копії довідки АТ «ПУМБ», на яку посилається приватний виконавець. По-друге, не доведено факту наявності майна у ОСОБА_1 у межах виконавчого округу виконавця (м. Києві), в т.ч. матеріали виконавчого провадження № 59314816 (і ті, що надані виконавцем до заперечень і ті, що містяться уАвтоматизованій системі виконавчих проваджень) не містять жодної інформації про наявність грошових коштів на рахунках боржника.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 177, 190, 192 ЦК України, вимоги ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» представник скаржника зазначила, що що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Тож, грошові кошти це майно у розумінні цивільного законодавства. Банківський рахунок особи не є майном. Тому тільки у разі надання підтвердженою інформації про наявність на рахунку особи грошових коштів (майна) може ставитись питання про відкриття виконавчого провадження за місце знаходженням грошових коштів (майна). В іншому випадку, жодних підстав для відкриття виконавчого провадження не за місцем проживання боржника, немає. Натомість, приватний виконавець вважає сам лише факт зазначення банком (який є стягувачем за виконавчим листом), що у боржника відкрито рахунок у цьому ж банку, без надання жодної інформації про наявність на рахунках коштів, підставою для відкриття виконавчого провадження нібито за місцезнаходженням майна, проте це є підставою для повернення приватним виконавцем виконавчого листа. Так, пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Більше того, згідно довідки АТ «ПУМБ», на яку посилається приватний виконавець, взагалі не зазначено, на ім`я ОСОБА_1 відкрито рахунок і що такий рахунок відкрито саме у м. Києві. В довідці зазначено номер якогось рахунку і не вказано, що він належить боржниці, а зазначено «Отримувач: ОСОБА_1 ». Коли це рахунок було відкрито, у зв`язку із чим, такої інформації довідка не містить. При цьому всьому ОСОБА_1 заперечує наявність у АТ «ПУМБ» будь-яких рахунків. Тож, за відсутності жодних коштів на рахунках (існування яких взагалі заперечується боржницею), приватний виконавець Мойсеенко Д.П. неправомірно відкрила виконавчого провадження та не мала права проводити жодні виконавчі дії стосовно ОСОБА_1 , оскільки скаржниця зареєстрована та проживає у Запорізькій області, майна у м. Київ не має, а виконавчим округом приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. є м. Київ. Тому скарга ОСОБА_1 від 24.01.2022 р. у цій справі має бути задоволена.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. судове засідання не з?явилась, згідно наданим запереченням просила суд розглядати скаргу без її участі.

Дослідивши надані матеріали, судом встановлено таке.

Відповідно до ч. 1ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах є одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій та який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону встановлено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Тобто, законодавчо закріплено імперативний обов`язок державного виконавця (усіх рівнів відповідно до визначеної структури) дотримуватись вимог Закону під час здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: Запорізька область, смт. Кам`яне Вільнянського району, з 1996 р. , що підтверджується копію (а.с.18).

17.04.2014 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя видано виконавчий документ № 333/8470/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 15134 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять чотири) доларів США 21 цент заборгованості за сумою кредиту, 3423 (три тисячі чотириста двадцять три) доларів США 62 центи заборгованості за непогашеними процентами за користування кредитом за період з 20.02.2012 року по 14.10.2013 року, 18480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 78 копійок суми пені за порушення строків виконання зобов`язань, а разом 18557 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) доларів США 83 центи та 18480 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят) гривень 78 копійок заборгованості за кредитним договором №6787524 від 27.08.2008 року та 1668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) гривень 14 копійок витрат по сплаті позивачем судового збору.

08.06.2019 року представник АТ «ПУМБ» звернувся до приватного виконавця Мойсенко Д.П. із заявою про примусове виконання цього виконавчого документу. Зі змісту вказаної заяви, стягувач, АТ «Перший Український Міжнародний Банк», просив відкрити виконавче провадження за місцезнаходженням майна (грошових коштів).

Стягувачем було зазначено, що у боржника ОСОБА_1 наявний відкритий рахунок в АТ «ПУМБ». Під час відкриття виконавчого провадження накласти арешт на кошти боржника та здійснити реєстрацію обтяження майна боржника. До заяви надано довідку про наявність відкритих банківських рахунків в АТ «ПУМБ» (а.с.40,42).

На підставі вказаної вище заяви, 08.06.2019 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 59314816 щодо примусового виконання виконавчого документа № 333/8470/13-ц від 17.04.2014 року.

У подальшому приватним виконавцем проведено виконавчі дії щодо виконання боржником зобов`язання по виконавчому документу № 333/8470/13-ц від 17.04.2014 року, а саме, отримано відповіді з Пенсійного фонду України щодо останнього місця роботи боржника та отримання ним пенсії. Отримано відповідь з Державної фіскальної служби України щодо джерел отримання доходів боржників - фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих юр.особами та/або ФОП. Отримано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди, винесено постанову про арешт коштів боржника. Отримано відповідь щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником. Направлено вимоги в установи банків, щодо надання інформації про відкриті рахунки боржника, залишку коштів на рахунках та накладених арештів на них.

Скаржник ОСОБА_1 вважає дії приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. вчиненні в межах виконавчого провадження № 59314816 протиправними оскільки приватний виконавець не мала права відкривати жодне виконавче провадження та не мала права проводити жодні дії стосовно ОСОБА_1 , оскільки остання зареєстрована та проживає у Запорізькій області, майна у м. Київ не має, а виконавчим округом приватного виконавця Мойсеєнко Д.П. є м. Київ.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII), виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

При цьому, ч. 1 ст. 27 Закону № 1403-VIII встановлено, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Також, ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1404-VIII, право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє прийти до висновку про те, що Законами № 1403-VIII та № 1404-VIII встановлені вимоги (критерії) для визначення місця відкриття виконавчого провадження.

Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 25 Закону № 1403-VIII, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, ч. 6 ст. 25 Закону № 1403-VIII встановлено, що виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З інформаційної довідки з Єдиного реєстру приватних виконавців України № 0510 від 10.05.2022 встановлено, що приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. діє на підставі рішення кваліфікаційної комісії приватних виконавців від 19.02.2018, виконавчий округ приватного виконавця - місто Київ.

Як слідує з матеріалів справи, підставою оскарження дій приватного виконавця проведених в межах виконавчого провадження є порушення приватним виконавцем, на думку скаржника, вимог щодо територіальної компетенції з відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу № 333/8470/13ц від 17.04.2014 року.

Вказане твердження скаржника суд вважає помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 179 ЦК України визначено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (далі - Закон № 2346-III), кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках).

Банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам).

За змістом п. 6.2 ст. 6 наведеного Закону, особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону № 2346-III визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів і які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

До системи банківських рахунків для грошового обороту належать такі рахунки: кореспондентські; поточні (поточний з овердрафтом, поточні рахунки типу «Н», «П», карткові рахунки, поточні рахунки виборчих фондів); вкладні (депозитні), кредитні (позичкові), розподільчі тощо.

В силу вимог ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Отже, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності, що передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об`єктом права власності в розумінні ст. 190 ЦК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.09.2018 у справі № 905/3542/15.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ».

За змістом вимог ч. 4 ст. 24 Закону № 1404-VIII, виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Таким чином, приватний виконавець може приймати виконавчі документи за місцезнаходження грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, про що також зазначається в роз`ясненні Міністерства юстиції України № 23123/16620-33-18/20.5.1 від 11.06.2018.

Факт наявності у ОСОБА_1 рахунку № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою АТ «ПУМБ», який розташований за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд.4, підтверджується копією довідки АТ «ПУМБ» (а.с.42).

Крім того, в заяві про примусове виконання рішення, поданої представником стягувача, АТ «ПУМБ», вказана адреса боржника: с.Кам?яне, Запорізька область, Вільнянський район, а також місце знаходження майна боржника (грошових коштів): рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «ПУМБ», який розташований у м.Києві.

Слід також звернути увагу і на те, що чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку наявності грошових коштів або майна до відкриття виконавчого провадження.

Виконавець відкриває виконавче провадження на підставі заяви стягувача, в якій стягувач має право зазначити будь-які відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місце знаходження тощо). Надання стягувачем доказів на підтвердження зазначеної в заяві інформації не вимагається.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 грудня 2019 року у справі № 905/584/19, в якій зазначено, що суд першої інстанції, розглядаючи скаргу на дії приватного виконавця, встановив місцезнаходження боржника, місцезнаходження його майна, зокрема, грошових коштів та з урахуванням вимог ст. 24 Закону, вимог XIII Цивільного кодексу України, в розумінні якої грошові кошти є майном, та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», дійшов правомірного висновку про те, що приватний виконавець мав право приймати до виконання наказ суду за місцезнаходженням майна боржника, а саме - грошових коштів боржника на рахунках у банківських установах міста Києва, та приватним виконавцем не порушено вимог щодо територіальної компетенції з відкриття виконавчого провадження. Висновок суду апеляційної інстанції про те, що наявність коштів на банківському рахунку повинно бути встановлено саме на момент відкриття виконавчого провадження, є помилковим, оскільки відповідно до приписів п. 21 ч. 3 ст. 18 Закону, виконавець саме під час здійснення виконавчого провадження має право отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операцій за рахунками боржника.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що приватний виконавець має право приймати виконавчі документи за місцезнаходженням грошових коштів боржника, у тому числі коштів, які знаходяться на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах.

Таким чином, оскільки до виконавця надійшов виконавчий документ у якому зазначено, що місцезнаходження майна боржника у межах виконавчого округу м. Києва, у приватного виконавця не було правових підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання.

Тобто, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 59314816 від 08.06.2019, приватний виконавець керувався тим, що кошти ОСОБА_1 , які можуть знаходитися на рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ», є майном, фактичним місцезнаходженням якого є адреса фінансової установи, тому суд приходить до висновку, що відкриваючи 08.06.2019 року виконавче провадження № 59314816, та вчиняючи виконавчі дії в межах виконавчого провадження щодо перевірки майна боржника, приватний виконавець Мойсеєнко Д.П. діяла на підставі та в межах повноважень, передбачених законом.

Окрім того, після проведення виконавчих дій щодо виявлення майна (грошових коштів) боржника в межах територіального округу, приватним виконавцем 03.12.2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» з підстав не виявлення майна боржника, на яке можливо звернути стягнення.

За наведених обставин, правові підстави для визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця Мойсеєнко Діни Петрівни від 08.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59314816 про примусове виконання виконавчого листа № 333/8470/13-ц, виданого 17.04.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя, визнання всіх виконавчих дії, вчинених приватним виконавцем в межах виконавчого провадження № 59314816 протиправними, відсутні.

Керуючись ст.ст.447, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складений 21.06.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська