Справа № 166/883/21 Головуючий у 1 інстанції: Лях В. І.
Провадження № 22-ц/802/426/22 Категорія: 68 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Черняк О.В.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

02 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням суду від 02.12.2019 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 01 жовтня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Оскільки відповідач зобов`язання по сплаті аліментів виконував неналежним чином, ухилявся від їх сплати, то за період з жовтня 2019 року по липень 2021 року його заборгованість по аліментах становить 24666,46 грн..

Сукупний розмір пені у зв`язку із неналежною сплатою аліментів становить 210602 грн..

Посилаючись на вимоги статті 196 СК України, яка передбачає відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати, вважає, що із відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за період з жовтня 2019 року по липень 2021 року.

Ураховуючи наведене, просила стягнути із відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 24666,46 грн., а також понесені нею витрати на професійну правничу допомогу.

Заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 24666 грн. 46 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та 1650 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 908 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник позивачки апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 02.12.2019 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку із щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з 01 жовтня 2019 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист і постановою головного державного виконавця Ратнівського РВ ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) від 11.01.2020 відкрито виконавче провадження №60945382 (а.с.9, 10).

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, станом на 16 липня 2021 року загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_4 становить 24666,46 грн. (а.с.11), зокрема, при щомісячному нарахуванні на обох дітей аліментів по 3000 грн., ним сплачено:

у січні 2020 року 4500 грн.;

у лютому 2020 року 3000 грн.,

у березні 2020 року 6000 грн.,

у липні 2020 року 2999,97 грн.,

у серпні 2020 року 3889,52 грн.,

у листопаді 2020 року 3000 грн.,

у грудні 2020 року 2988,98 грн.,

у лютому 2021 року 3000 грн.,

у березні 2021 року 3000 грн.,

у квітні 2021 року 2985 грн.,

у травні 2021 року 2970,07 грн.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (частина третя статті 195 СК України).

У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 (провадження №61-18434св21) зроблено такий правовий висновок: положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У СК України не передбачено, як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням, тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме ст. 534 ЦК України. Отже, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла в попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

З урахуванням вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Таким чином, ураховуючи наведений вище порядок зарахування сплачених аліментів та порядок нарахування пені, колегія суддів дійшла висновку, що загальний розмір пені за всі місяці згідно позовної заяви, тобто з 01.11.2019 по 30.06.2021 становить 64477,67 грн., а не 210602 грн., як помилково розраховано позивачкою і помилково зазначено у рішенні суду.

Разом із тим, наведене не впливає на правильність стягнутого розміру пені, який не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У даному випадку це 24666,46 грн..

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Посилання в апеляційній скарзі на такі причини неповної і несвоєчасної сплати відповідачем аліментів, як втрата роботи та неодноразове перерахування аліментів на рахунки, які належать знайомим позивачки відхиляються апеляційним судом, оскільки не доведені належними, допустимими і достовірними доказами.

З урахуванням наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку,суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення, а заочне рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 17 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді