Номер провадження: 22-ц/813/5753/22
Справа № 504/4591/18
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія 27
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2018 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 17446,42 грн та судові витрати в сумі 1762,00 грн. В позові зазначив, що відповідач уклав з АТ КБ «ПриватБанк» договір №б/н від 09.03.2011 року, згідно з яким отримав кредит у розмірі 11000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав (а.с. 1-3).

02 грудня 2021 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області в задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору відмовлено повністю (а.с. 93-94 зворот).

29 грудня 2021 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року. Представник апелянта не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Представник апелянта, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 10.04.2019 року у справі №356/1635/16-ц, від 28.03.2019 року у справі №428/2873/17, від 06.02.2018 року у справі №755/2720/16-ц, від 17.04.2019 року у справі №666/388/16-ц, зазначає, що саме по собі посилання на не ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. При цьому, на думку представника апелянта, Умови та Правила надання банківських послуг є частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Також, представник апелянта наголосив на тому, що в разі, якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, то повинен надати свій розрахунок, що, як зазначає представник апелянта, судом першої інстанції здійснено не було. З огляду на викладене, представник апелянта просив скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року та ухвалити нове, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не доведено факту укладення кредитного договору, на умовах зазначених в позовній заяві, у зв`язку з чим суд першої інстанції вирішив у позові відмовити (а.с. 94).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для отримання банківських послуг, з метою чого 09 березня 2011 року підписав Заяву №б/н. В анкеті-заяві у графі бажаного розміру кредитного ліміту ОСОБА_1 вказав 10000 грн (а.с. 7-7 зворот).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що боржник своєю заявою № б/н від 09.03.2011 року підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві (а.с. 1).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач надаючи розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 28.11.2018 року загальна заборгованість становить 17446,42 грн, просить стягнути наступні платежі, а саме: суму заборгованості по нарахованих відсотках за користування кредитом 10609,91 грн; сума заборгованості за пенею 5529,54 грн; сума штрафу 500 грн (фіксована частина) та 806,97 грн (процентна ставка) (а.с. 2 зворот).

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки старт карткового рахунку НОМЕР_1 відбувся 14.04.2014 року, а кредитний ліміт за даною карткою змінювався наступним чином:

14.04.2014 року 00,00 грн;

31.01.2015 року кредитний ліміт збільшено до 500 грн;

18.03.2016 року - кредитний ліміт збільшено до 1000 грн;

30.03.2016 року - кредитний ліміт збільшено до 2000 грн;

29.04.2016 року - кредитний ліміт збільшено до 11000 грн;

08.08.2016 року - кредитний ліміт зменшено до 11000 грн;

31.01.2017 року - кредитний ліміт збільшено до 11800 грн;

02.10.2017 року - кредитний ліміт зменшено до 11698,19 грн;

06.02.2018 року - кредитний ліміт зменшено до 7593,68 грн;

22.07.2018 року кредитний ліміт зменшено до 00,00 грн (а.с. 47).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 09.03.2011 року станом на 31.05.2011 року вбачається, що заборгованість за кредитом становила 281,14 грн, за процентами 13,07 грн, в тому числі несплачені проценти на поточну заборгованість 13,07 грн, разом 1601,18 грн (а.с. 4). Однак, як вже зазначалося вище, відповідно до Довідки про зміну умов кредитування в період з 14.04.2014 року по 30.05.2015 року за картковим рахунок відповідача кредитний ліміт становив 00,00 грн, тобто докази, надані позивачем у цій частині суперечать один одному.

При цьому, відповідно до згаданого вище розрахунку заборгованості станом на 28.11.2018 року заборгованість за тілом кредиту відсутня, а відомості містяться лише стосовно відсотків за користування кредитом, пені та штрафів (а.с. 6 зворот).

Серед іншого, розмір відсоткової ставки відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28.11.2018 року варіювався від 2,9% до 3,6% в місяць (а.с. 5-6), однак, в матеріалах справи відсутні докази про те, що відповідач був обізнаний та погодився з розмірами відсоткової ставки за користування кредитом, що в свою чергу свідчить про встановлення та зміну відсоткової ставки Банком в односторонньому порядку.

Апеляційний суд зауважує, що сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів про те, які саме умови договору були узгоджені сторонами не є підтвердженням наявності заборгованості за процентами в розмірі, визначеному позивачем.

Щодо доводів представника апелянта стосовно надання судом власного розрахунку заборгованості у разі незгоди із його розміром апеляційний суд вважає за потрібне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заява-анкета містить лише погоджений сторонами розмір тіла кредиту у сумі 10000 гривень (а.с. 7 зворот).

Згідно з випискою по картковому рахунку відповідач користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості за кредитним договором №б/н, загальна сума яких, з врахуванням встановлення початкового кредитного ліміту 31.05.2015 року, за період з 31.05.2015 року по 28.11.2018 року становить 21313,82 грн. Крім того, з виписки вбачається, що до суми заборгованості зараховано стягнення платежів за послугою «Страховий платіж за договором «Страхування кредитного ліміту»», а також «Комісія за обслуговування (членський внесок)», наприклад у розмірах 99,99 грн за 05.05.2017 року та 20 грн за 10.05.2017 року відповідно (а.с. 44), в результаті чого фактично відбулося збільшення заборгованості, що в подальшому вплинуло на нарахування відсотків. Існування вказаних обставин позивач не обґрунтував ані в позові, ані в апеляційній скарзі.

Також, апеляційний суд зазначає, що наявний Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» не містить підпису відповідача, а отже не може бути належним доказом на підтвердження обізнаності відповідача про умови договору та надання її згоди на отримання кредиту чи погодження ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд зауважує, що посилання банку на наявність розрахунку заборгованості, як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок, виписка по рахунку та довідка про умови кредитування є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б перевірити правильність нарахування відсотків та загального розміру заборгованості, оскільки, крім іншого, містять суперечливі відомості.

З огляду на це, враховуючи, що обов`язок доказування наявності заборгованості за кредитним договором лежить на позивачеві, апеляційних суд вважає, що позивачем недоведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості у заявленому розмірі, а тому погоджується і висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький