Постанова

Іменем України

16 червня 2022 року

м. Київ

справа № 601/1860/20

провадження № 61-12889св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Кременецька державна нотаріальна контора,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2021 року в складі судді Мочальської В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 липня 2021 року в складі колегії суддів: Парандюк Т. С., Дикун С. І., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Кременецької державної нотаріальної контори та просила визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташований на АДРЕСА_1 , посвідчений Кременецькою державною нотаріальною конторою 03 жовтня 1987 року; визнати за нею право власності на цей будинок та стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 14 жовтня 1985 року вона та ОСОБА_3 прийняли таїнство церковного шлюбу та з цього часу проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, а 03 жовтня 1987 року зареєстрували шлюб в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

03 жовтня 1987 року вони на підставі договору купівлі-продажу придбали житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований на АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок був придбаний за її особисті кошти та кошти, які вона отримала від дітей, проте ОСОБА_3 , скориставшись її довірливістю, шляхом обману уклав договір купівлі-продажу будинку лише на своє ім`я, що є підставою для визнання цього договору недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті вона дізналася, що 01 червня 2007 року він склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , яким заповів йому 1/2 частину будинку, а 06 листопада 2009 року на підставі договору дарування подарував відповідачу іншу 1/2 частину будинку.

Зазначала, що внаслідок недобросовісного набуття ОСОБА_2 права власності на будинок їй завдано моральну шкоду, яка виразилась в численних переживаннях, погіршенні стану здоров`я, розмір якої оцінений нею у 100 000 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 05 липня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог, оскільки позивач не надала суду доказів, що ОСОБА_3 ввів її в оману при укладенні спірного договору купівлі-продажу, а також, що діями ОСОБА_2 їй спричинено моральну шкоду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2021 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 липня 2021 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Підставами касаційного оскарження судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року в справі № 445/1011/17, від 10 жовтня 2018 року в справі № 391/284/16-ц та від 15 квітня 2020 року в справі № 489/3570/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для вирішення справи, не врахували, що вона надала достатньо доказів на підтвердження наявності обману зі сторони ОСОБА_3 при укладенні спірного договору та заподіяння їй моральної шкоди, у зв`язку з чим безпідставно відмовили в задоволенні позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

14 вересня 2021 року справа № 601/1860/20 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

Суди встановили, що 03 жовтня 1987 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким ОСОБА_3 придбав житловий будинок, сарай та погріб на АДРЕСА_1 за 4 000 крб, які ОСОБА_5 одержала від покупця повністю до підписання цього договору.

05 грудня 1987 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 .

З 02 липня 1988 року ОСОБА_1 зареєстрована та проживає на АДРЕСА_1 .

01 червня 2007 року ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , згідно з яким належну йому 1/2 частину будинковолодіння та земельної ділянки на АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_2

06 листопада 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_3 подарував відповідачу іншу 1/2 частину вищевказаного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 31 січня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 14 березня 2013 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного її проживання з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, визнання договору дарування від 06 листопада 2009 року недійсним, визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину будинковолодіння, визнання заповіту від 01 червня 2007 року недійсним, усунення відповідача від права на спадкування за заповітом та визнання за нею права на обов`язкову частку в спадщині відмовлено.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору дарування відмовлено.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Оскільки оскаржуваний договір купівлі-продажу було укладено у 1987 році, то спір про визнання цього договору недійсним має вирішуватися на підставі норм, які були чинними на момент його укладення, тобто ЦК Української РСР 1963 року (пункт 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України).

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною першою статті 57 ЦК Української РСР угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації.

При вирішенні позовів про визнання угоди недійсною на підставі статті 57 ЦК Української РСР суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені при доведеності фактів обману. Під обманом в таких випадках слід розуміти умисне введення в оману учасника угоди шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчування обставин, що мають істотне значення для угоди, що укладається.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Установивши, що позивач не надала належних та допустимих доказів, що спірне будинковолодіння було придбане ОСОБА_3 за її особисті коштиі останній ввів її в оману при укладенні договору купівлі-продажу від 03 жовтня 1987 року, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання цього договору недійсним, а також відсутність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки доказів спричинення її відповідачем немає.

Висновки судів не суперечать правовим висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених у касаційній скарзі постановах.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів стосовно встановлення обставин справи та стосуються переоцінки доказів. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко