Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року справа № 542/260/22

провадження № 2/542/172/22

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кашуби М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Нестеренко О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Євтухової Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Нові Санжари у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності,

в с т а н о в и в :

17 березня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання під час вагітності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28 квітня 2018 року вона та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що складено відповідний актовий запис № 24. У шлюбі вона завагітніла та на даний час термін вагітності складає 14 тижнів, перебуває на обліку в жіночій консультації КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради». Термін вагітності підтверджується довідкою № 12 з КП «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради» від 14.03.2022.

Вказала, що на даний час сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалася. Зазначила, що з часу залишення сім`ї відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки він є фізично здоровий та працездатний.

Посилалась на те, що перебування її у стані вагітності потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Зазначила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини у добровільному порядку не надає, що ставить її у скрутне становище.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30.03.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 21).

12.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

У відзиві також зазначив, що має двох неповнолітніх дітей, аліменти на утримання яких він сплачує на підставі рішення суду.

Також вказав, що він не має власного житла, сплачує кредит АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».

Зазначив, що сплата аліментів позивачці поставить його у скрутне матеріальне становище.

У відзиві посилався на те, що вказані обставини унеможливлюють сплату аліментів на утримання позивачки під час її вагітності.

Вказав також, що позивачка забезпечена власним житлом, працює на АЗС оператором, отримує заробітну плату, має земельну ділянку, яка перебуває в оренді ТОВ «Чиста Криниця», за яку отримує орендну плату.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити (а.с. 60).

Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачки.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що добровільно не сплачує матеріальну допомогу на утримання позивачки, вказав, що визнає позов частково та погоджується сплачувати аліменти на утримання позивачки у розмірі 1/10 частини заробітку.

Представник відповідача адвокат Євтухова Т.Д. в судовому засіданні надала пояснення аналогічні, викладеним у відзиві та зауважила, що позивачка у своєму позові не зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги. Крім того, просила суд врахувати ту обставину, що на утриманні відповідача перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Суд, заслухавши відповідача та його представника адвоката Євтухову Т.Д., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 квітня 2018 року ( а.с.6).

Відповідно до довідки № 12 від 14.03.2022 Комунального підприємства «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради», ОСОБА_2 взята на облік по вагітності в жіночій консультації КП «Полтавська ЦРКЛ ПМР» з діагнозом вагітність 14 тижнів (а.с. 8).

Відповідно до протоколу УЗ- дослідження від 11.01.2022 пацієнта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено УЗ ознаки: вагітність маткову, прогресуючу, 6 тижнів.

У добровільному порядку питання щодо утримання дружини під час вагітності сторони не вирішили.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 4 та 5 статті 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

З наведеного слідує, що під час вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання вагітної дружини встановленню підлягають обставини щодо перебування дружини у стані вагітності та щодо існування можливості у чоловіка надавати матеріальну допомогу на її утримання.

З огляду на надані та досліджені судом докази суд приходить до висновку про доведеність обставини щодо перебування позивачки у стані вагітності.

Водночас, вирішуючи питання можливості надання матеріальної допомоги відповідачем на утримання позивачки, суд приходить до таких висновків.

Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року, змінено розмір аліментів, які на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2009 року стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із 250 (двохсот п`ятдесяти) гривень щомісячно на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28-30).

Крім того, рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 червня 2019 року змінено розмір аліментів, які на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2016 року стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із 1/3 на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28-30).

Відповідно до наданих довідок про доходи ОСОБА_1 , за період з березня 2021 року по лютий 2022 року включно, ним сплачено аліменти у розмірі 45405,62 грн, за період з березня 2022 року по травень 2022 року включно- 11029,26 грн (а.с. 32, 68).

Крім того, встановлено, що відповідач має кредитну заборгованість перед АТ «Креді Агріколь Банк» в загальній сумі 3126,75 грн (а.с. 33).

Водночас, судом встановлено, що відповідач працевлаштований, отримує дохід, який склав 125057,78 грн за період з березня 2021 року по лютий 2022 року включно та 30901,11 грн за період з березня 2022 року по травень 2022 року включно (а.с. 32, 68).

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання вагітної дружини.

Однак, враховуючи розмір доходу, який отримує відповідач, наявність у відповідача аліментних зобов`язань та кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки у заявленому нею розмірі- ј частини заробітку.

Натомість, зважаючи на встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку. Саме такий розмір стягуваних аліментів суд вважає співмірним з розміром доходів та витрат відповідача та таким, що не буде для відповідача обтяжливим та, в свою чергу, задовольнить потреби позивачки в утриманні.

При цьому, надана до суду довідка про перебування ОСОБА_7 на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області не підтверджує факт перебування вказаної особи на утриманні у відповідача.

Між тим, матеріалами справи не доведено фактів того, що ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги, що таку допомогу їй зобов`язаний надавати відповідач та що він надає таку допомогу. Крім того, відповідачем не доведено наявність чи відсутність інших осіб, які мають можливість надавати матеріальну допомогу ОСОБА_7 .

Твердження відповідача про наявність у позивачки доходів у вигляді заробітної плати та від здачі земельної ділянки в оренду суд не бере до уваги, оскільки в силу положень ч. 4 ст. 84 СК України, факт отримання позивачкою доходів не є обставиною, яка враховується судом при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання вагітної дружини.

Водночас, суд не знаходить релевантним посилання представника відповідача на положення ст. 75 СК України в частині недоведення позивачкою потреби в матеріальному утриманні.

Так, норми статті 75 СК України визначають непрацездатність як підставу для утримання одного з подружжя.

Разом з тим, підставою для утримання позивачки є факт перебування її у стані вагітності. При цьому, право позивачки на утримання у разі виникнення такої підстави передбачено не ст. 75 СК України, а положеннями ст. 84 СК України. Водночас, положення вказаної норми визначають інші умови, за наявності яких таке право може бути реалізовано, а потреба в матеріальному утриманні не є обставиною, що підлягає доведенню в суді під час вирішення питання щодо стягнення аліментів на утримання вагітної дружини.

Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, за змістом положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, виходячи з принципу справедливості, розумності та пропорційності, з урахуванням потреб дружини під час вагітності та можливості відповідача надавати допомогу на її утримання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України - аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до положень статті 4, пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнена, в розмірі 992 грн. 40 коп.

Поряд з цим, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 1000,00 грн.

Судом встановлено, що 16 березня 2022 року між адвокатом Щербак Т.О. та позивачкою у справі ОСОБА_8 було укладено договір № 16-03/2022 про надання правової допомоги (а.с. 14).

Крім того, надано додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 16.03.2022, розрахунок за надання правової допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію про оплату № 13 від 16.03.2022 (а.с.15, 16, 17, 17а).

Відповідно до розрахунку витраченого часу послуги адвоката складають:

?складання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності 1 година вартістю 1 000,00 грн (а.с.16).

Статтею 137 ЦПК України визначено поняття витрат на правничу допомогу та порядок їх відшкодування, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями частини 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частино 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/13071/19.

Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтованими належними та допустимими доказами витрати позивачки на правничу допомогу. Водночас, з огляду на часткове задоволення позову, за правилами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 833,30 грн (вісімсот тридцять три гривні тридцять копійок).

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 211, 223, 247, 263-265, 354, 430 ЦПК України, статтями 79, 80, 84 Сімейного кодексу України, суд,

ухвалив :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 17 березня 2022 року та до досягнення дитиною трьох років.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 втрати на правову допомогу в сумі 833,30 грн (вісімсот тридцять три гривні тридцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М.І.

Повне рішення складено 17 червня 2022 року.