КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 753/15586/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3209/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

15 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Стешенко М.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Киві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С ТА Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції із даним позовом, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що позивач з ОСОБА_2 проживали тривалий час однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини, стосунки з відповідачем змінились.

У липні 2019 року позивач разом з дитиною поїхали жити до її матері, відповідач інколи навідував її з дитиною.

З жовтня 2019 року позивач із відповідачем припинили стосунки. Дитина весь час проживає з позивачем і повністю перебуває на її утриманні. Інколи відповідач забирає сина і проводить з ним час. У позивача з відповідачем неодноразово виникали конфлікти пов`язані з визначенням місяця проживання сина. Син проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві особистої приватної власності. Місце проживання дитини також зареєстровано за вказаною адресою. Квартира облаштована сучасним ремонтом та обладнанням, у ній створені всі необхідні матеріально-побутові умови для проживання та нормального розвитку сина.

На даний час позивач перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею три річного віку, а тому вона має право на утримання як дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, посилаючись на ч. 4 ст. 84 СК України.

У зв`язку із викладеним просилавизначити місце проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_3 ; - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 вересня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років.

В іншій частині - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, вважаючи, що судом порушено норми процесуального права та не враховано фактичні обставини справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідач визнав, що один місяць проживав разом з позивачкою та допомагав доглядати новонароджену дитину, утримував дитину, однак заперечив проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, розподіл прав і обов`язків та наявність спільного бюджету, жодний доказ проживання відповідача окремо від позивачки наданий відповідачем в рішенні не наведений і оцінки доказам не надано.

Вважає, що судом першої інстанції вказано у рішенні як встановлений факт тривалий час проживання однією сім`єю, однак не зазначено коли цей час почався, коли закінчився і чому спільне проведення часу сторонами треба вважати проживання однією сім`єю та чому цей час є тривалим, суд першої інстанції не встановив термін проживання сторін, тому рішення про призначення аліментів є незаконним і необґрунтованим.

Зазначив, що після народження дитини сторони домовились, що дитина проживає з матір`ю.

На думку скаржника, в порушення ст. 16 ЦК України позивачка звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини без наявності спору про це, тому її вимога про визначення місця проживання дитини не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а задоволення позову без наявності спору є неправильним застосуванням процесуальних норм, вважає, що суд невірно застосував норми матеріального права і виніс незаконне і необґрунтоване рішення.

15 лютого 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, в якій позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що позивач та відповідач не перебували в зареєстрованому шлюбі, але між ними є спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на момент звернення до суду з даним позовом спільному сину ще не виповнилось три роки, тому в силу ч. 2 ст. 91 СК України позивач мала право на стягнення аліментів.

Зазначила, що доводи апеляційної скарги про відсутність спору щодо місця проживання дитини спростовуються матеріалами справи, зокрема відзивом на позовну заяву подану апелянтом, в якому він заперечував проти задоволення позову та його зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання з батьком, яку 07.07.2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва залишено без розгляду.

Вважає, що з метою затягування строків розгляду даної справи в суді першої інстанції апелянт подав до Дарницького районного суду м. Києва позов про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав (цивільна справа № 753/5111/21), проте позов був залишений без розгляду, оскільки ОСОБА_2 не з`являвся на судові засідання.

На думку позивача, посилання апелянта в апеляційній скарзі на відсутність між сторонами спору щодо місця проживання дитини не відповідає реальним обставинам та фактам, що встановлені судовим рішенням та підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебували.

У сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З жовтня 2019 року позивач із відповідачем припинили стосунки.

Син ОСОБА_4 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві особистої приватної власності.

У ході судового розгляду судом першої інстанції було допитано відповідача ОСОБА_2 , у якості свідка, який у показах пояснив, що з позивачем ОСОБА_3 вони почали проживати з січня 2020 року. Після народження сина відповідач завжди забезпечував в повному обсязі позивача з дитиною, також, надавав необхідну фінансову підтримку. Незважаючи на добровільне та повне фінансове забезпечення відповідачем, позивач звернулась до суду про стягнення аліментів на забезпечення дитини, які стягуються з нього з вересня 2020 року.

Питання визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та 11.03.2021 було розглянуто на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації.

Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок №101-2174/02 від 29.03.2021 про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Працівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відвідано помешкання матері 11.02.2021, про що складено відповідний акт.

Встановлено, що зазначене житло з усіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою. В трикімнатній квартирі для дитини створено необхідні умови для проживання, навчання, розвитку та виховання.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що дитина на даний час проживає разом із матір`ю.

Питання щодо визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та 11.03.2021 було розглянуто на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок №101-2174/02 від 29.03.2021 про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Також працівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відвідано помешкання матері 11.02.2021, про що складено відповідний акт. Встановлено, що зазначене житло з усіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою. В трикімнатній квартирі для дитини створено необхідні умови для проживання, навчання, розвитку та виховання.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позовна вимога про визначення місця проживання дитини не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а задоволення позову без наявності спору є неправильним застосуванням процесуальних норм, що у сторін відсутній спір про місце проживання дитини, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

Так, з відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву вбачається, що він заперечує проти зазначених позовних вимог, крім того, у лютому 2021 року подав до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини з ним.

Така процесуальна поведінка сторони свідчить про наявність спору між батьками щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_4 .

Визнання в подальшому відповідачем вимог про проживання малолітнього сина з позивачем не є підставою для відмови у задоволенні позову чи відсутність спору.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач знаходиться у декретній відпустці, дитина проживає з нею.

Відповідно до ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

За ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Розмір утримання, який гарантовано статтею 84 СК України, з урахуванням статті 48 Конституції України, має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 на час ухвалення оскаржуваного рішення перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та окрім соціальних виплат, інших джерел доходів не мала.

Частково задовольняючивимогипро стягнення з відповідача коштів на утримання позивача у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22 вересня 2020 року і до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції враховував, що відповідач працював у АТ АК «Міжнародні авіалінії України», та з 17.07.2021 його попереджено про звільнення з 17.07.2021 у зв`язку зі скороченням штату, отримує мінімальну заробітну плату у розмірі 6000,00 грн., щомісяця, а також, на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 06.10.2020 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття, який наразі виконується відповідачем.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції, стягуючи з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , зазначав як встановлений факт тривалий час проживання однією сім`єю, однак не зазначив, коли цей час почався, коли закінчився і чому спільне проведення часу сторонами треба вважати проживання однією сім`єю та чому цей час є тривалим, а, відтак, висновок суду про стягнення аліментів на підставі ст.. 84 СК України є необґрунтованим, оскільки ці доводи не ґрунтуються на законі.

Так, судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, питання щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу судом не досліджувалось та не вирішувалось.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

При цьому диспозиція даної статті не вимагає встановлення факту проживання сторін разом, ведення спільного бюджету та тривалість такого проживання.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм чинного законодавства, доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текстпостанови виготовлено 17 червня 2022 року

Головуючий

Судді