Провадження №: 6/755/431/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Булгакової Є. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа №755/2-2225-1/2009 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, Товариство з обмежено відповідальністю «Вердикт Капітал», посилається на наступне, що 08 вересня 2009 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 21699,02 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.06.2009 року становить 165170,78 грн.. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.03.2020 року замінено сторону виконавчого провадження з виконання судового рішення №2-2225-1/2009. Заявник зазначає, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень з відкритим доступом, за прізвищем боржників ОСОБА_1 . ОСОБА_2 - відкриті виконавчі провадження відсутні. У зв`язку з перебуванням ПАТ «Дельта Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик, через що було порушені строки на пред`явлення виконавчого листа до стягнення. Так, заявник просить суд врахувати ту обставину, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ «Дельта Банк» до ТОВ «Вердикт Капітал» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, що включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за Актами прийому - передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у т.ч. оригіналів виконавчих листів та аналіз строку на їх пред`явлення, що стало однією з підстав пропуску строків пред`явлення виконавчого листа до виконання. На підтвердження викладених у заяві обставин, заявником долучено до матеріалів справи Акт звірки матеріалів кредитної справи. Заявник зазначає, що на даний час, у заявника відсутні будь - які відомості про місцезнаходження виконавчого документа, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа №2-2225/1/2009 та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, разом з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання, представник заявника звернувся до суду про розгляд справи у його відсутність.

Заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засіданні не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як передбачено частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно пункту першого частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, серед іншого, виконавчі листи, що видаються судами.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2009 року позов Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені задоволено в повному обсязі, ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» солідарно суму боргу в розмірі 21 699,02 доларів США, що за курсом НБУ на 09 червня 2009 року становить 165 170,78 грн.; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 651,70 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00 грн (а.с. 48-50).

13 листопада 2009 року представником АКІБ «УкрСиббанк» отримано виконавчий лист, що підтверджується розпискою в довідковому листі до справи.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами відповідно до ч. 1 ст.18 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як встановлено ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

26 березня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, якою замінено сторону стягувача у справі №2-2225-1/2009р за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені, змінивши Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». (а.с. 131-134)

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 517 Цивільного кодексу України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 Цивільного кодексу України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13.)

З огляду на викладене, слід прийти до висновку, що після переходу прав вимоги на стадії виконавчого провадження до нового кредитора, відбувається набуття прав первісного кредитора, зокрема, щодо звернення у встановлений законом строк у відповідний відділ державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду, в обсягах, та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно з п. 3 ст. 3 Цивільно процесуального кодексу України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент отримання виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом одного року.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Як передбачено частини першої статті 433 Цивільного процесуального кодексу України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Надаючи оцінку доказам, які надано заявником при зверненні з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, ТОВ «Вердикт капітал» не надано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити поважні причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем за весь прострочений період, оскільки заявник звернувся з вказаною заявою після майже тринадцяти років з дня отримання вказаного виконавчого листа.

В той же час, згідно статті 55 ЦПК України, усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд звертає увагу на те, що в силу статті 55 ЦПК України, суд досліджує поважність причини пропуску не лише за термін який починається з моменту вступу нового стягувача після купівлі - продажу прав вимоги, але і термін, який існував з моменту отримання виконавчого листа первісним стягувачем, тобто з 13 листопада 2009 року, однак, доводи заявника про те, що у зв`язку з перебуванням ПАТ «Родовід Банк» на стадії ліквідації, кадрових змін, а саме скорочення штатів та звільнення працівників відділу повернення проблемної заборгованості виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик, не є безумовною підставою для задоволення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання..

Крім того, при вирішенні даного питання суд зауважує на те, що безпідставне поновлення судом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання в даному випадку є порушенням права на справедливий суд та принцип юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним, і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично. В даному випадку доказів наявності передбачених законом підстав для вчинення такої процесуальної дії представлено не було, що в свою чергу виключає можливість задоволення заяви в цій частині.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Також, суд зауважує, що заявник звернувся з заявою про видачу дублікату виконавчого листа за межами встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, що в свою чергу, є самостійною, безумовною підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 260, 261, 353, 354, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 03 червня 2022 року.

Суддя -