УХВАЛА

20 червня 2022 року суддя Залізничного районного суду міста Львова Галайко Н. М., вивчивши матеріали позовної заяви Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

встановив:

28.12.2021 року позивач Львівський державний університет фізичної культури імені Івана Боберського, звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з останньої на користь Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського заборгованість у розмірі 2 950 грн. 00 коп., пеню у розмірі 6 629 грн. 07 коп., 3% річних у розмірі 637 грн. 50 коп. та інфляційні втрати у розмірі 651 грн. 00 коп., а всього 10 867 грн. 57 коп.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.12.2021 року матеріали за позовною заявою Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - передано на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова (79000, м. Львів, вул. Степана Бандери, 3).

Згідно супровідного листа Шевченківського районного суду м. Львова від 19.01.2022 року матеріали справи надійшли до Залізничного районного суду м. Львова 25.01.2022 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2022 року визначено головуючого суддю Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 15.04.2022 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з її істотними недоліками.

На усунення зазначених недоліків позивачу надавався п`ятиденний строк.

25.05.2022 року позивач отримав зазначену ухвалу, що підтверджується супровідним листом про доставку електронного листа на електронну пошту позивача, зазначену в позовній заяві, однак у встановлений ухвалою строк позивачем не було усунуто недоліки заяви, вказані в ухвалі.

Відповідно, ухвала про залишення позовної заяви без руху не була виконана.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

У зв`язку з тим, що позивач не усунув вказані в ухвалі суду недоліки у встановлений строк, суд дійшов висновку, що позовну заяву - слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Н. М. Галайко