Єдиний унікальний номер судової справи 225/5361/21
Номер провадження 2/225/67/2022
01 лютого 2022 м. Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,
секретаря Федорцової І.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича, який діє в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення завданих збитків в порядку регресу,
Позивач ФОП ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мазуренко С.С., звернувся до суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, посилаючись на наступне.
Між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4190614 від 22.08.2019, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
23.08.2019 о 00 год. 05 хв. в м. Гірник Донецької області, по вул.Шахтарської слави, біля будинку №1, мала місце дорожньо-транпортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 (далі - відповідач-1) та автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 .
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019 по справі №242/4994/19.
Відповідно до постанови Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019, водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Крім того, згідно постанови Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019 справа №242/4849/19, судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №050420, складеного 23.08.2019, зазначено, що відповідач-1 23.08.2019 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Справу про адміністративне правопорушення №242/4849/19 відносно відповідача-1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, що є нереабілітуючою підставою для закриття провадження.
Потерпіла особа від ДТП - ОСОБА_4 звернувся 29.08.2019 до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування.
Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 09.09.2019 було здійснено огляд пошкодженого автомобіля «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_2 та складено протокол (акт) огляду транспортного засобу, фото-таблицю пошкоджень.
У свою чергу Страхувальником транспортного засобу «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » є ОСОБА_3 (далі - відповідач-2) , згідно Полісу №АО/4190614 від 22.08.2019 укладеного з ПрАТ «ВУСО».
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 13.09.2019, що підтверджується платіжним дорученням.
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування та діє протягом 3 років.
З огляду на вищезазначене, фактичний розмір збитків (вартість відновлювального ремонту) має бути сплачена відповідачами.
22.03.2021між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги від 22.03.2021, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4190614 від 22.08.2019.
Оскільки останньою відомою адресою відповідача-1 є АДРЕСА_1 , а відповідача-2 - АДРЕСА_2 , що розташовано на тимчасово окупованій території, а номери телефону та інші засоби зв`язку невідомі, позивач позбавлений можливості досудового врегулювання спору.
Провадження у справі відкрито 30.08.2021.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошень на веб-сайті Дзержинського міського суду Донецької області. Жодних клопотань або заяв на адресу суду щодо поважності причин неявки або відкладення судового засідання від відповідачів не надходило. Відзив на позов не надали.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, справу закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
З вказаної постанови вбачається, що 23.08.2019 о 00 год. 05 хв. ОСОБА_2 в м. Гірник Донецької області, по вул. Шахтарської слави, біля будинку№1, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Hyundai Accent» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Тим самим, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито, в зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.
При розгляді даної цивільної справи суд вважає, що не підлягає доказуванню наявність вини водія ОСОБА_2 в ДТП та в спричиненні матеріальної шкоди позивачу, оскільки ці обставини встановлені постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019.
Судом встановлено, що на час ДТП між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4190614 від 22.08.2019, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
22.03.2021 між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1 (Новий кредитор) укладено Договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги від 22.03.2021, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4190614 від 22.08.2019.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Предметом договору страхування можуть бути майнові Інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Відповідно до ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 38.1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення вищевказаної суми в порядку регресу.
Звертаючись з позовними вимогами про солідарне стягнення з відповідачів ОСОБА_2 (водія ТЗ) та ОСОБА_3 (страхувальника) завданих збитків в порядку регресу, свої вимоги позивач мотивував положеннями підпукту «в» ч. 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу".
З огляду на викладене, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Нормами статей 1166, 1187, 1191 ЦК України передбачено, що право вимоги на відшкодування шкоди може бути пред`явлено до особи відповідальної за заподіяний збиток, тобто до особи, яка завдала майнову шкоду.
З матеріалів справи вбачається та підтверджується постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17.12.2019, що особою, якою завдано шкоду являється відповідач-1 ОСОБА_2 , який на відповідній правовій підставі використовував транспортний засіб «Fiat Doblo», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та під керуванням якого внаслідок порушення правил дорожнього руху України, 23.08.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода.
Отже, положення підпункту «в» ч. 38.1.1 ст.38 вказаного спеціального Закону передбачає право страховика на звернення з регресним позовом до визначеного кола суб`єктів - до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, і саме за наявності передбачених цією статтею умов, проте, відповідною нормою закону не передбачено солідарної відповідальності страхувальника та водія щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ).
Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача-2 ОСОБА_3 , завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків відсутні, оскільки останнім лише було укладено з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, а тому він не є відповідальною особою за заподіяний збиток.
За вимогами статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Разом із тим, при розподілі судових витрат за рішенням суду суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до ст.141 ЦПК України за рахунок відповідача-1 ОСОБА_2 позивачу слід відшкодувати понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 962,48 грн., в тому числі 908,00 грн. - сума судового збору сплачена позивачем при зверненні з позовом до суду, 54,48 грн. - сума судового збору сплачена позивачем за виготовлення копій справи про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст. ст. 4,12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
В решті вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 5931,90 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять одна грн. 90 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 (місце знаходження: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору 962,42 грн. (дев`ятсот шістдесят дві грн. 42 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 07.11.2022.
Суддя: Є.В. Челюбєєв