Ухвала

21 червня 2022 року

м. Київ

справа № 214/580/21

провадження № 61-5249ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бурлаченка Сергія Юрійовича, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації за затримку її виплати,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»(далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Державний ощадний банк України»), у якому просив стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні за період з 03 грудня 2018 року по 16 вересня 2020 року у розмірі 189 474,48 грн, компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 5 117,02 грн, та в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 12 000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строки звернення до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації за затримку її виплати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати заробітної плати у розмірі 5 117,02 грн.

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні, за період з 03 грудня 2018 року по 16 вересня 2020 року, у розмірі 189 474,48 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року апеляційну скаргу АТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року змінено в частині розміру середнього заробітку за затримку виплати заробітної плати при звільненні, за період з 03 грудня 2018 року по 16 вересня 2020 року, стягнутого з ПАТ «Державний ощадний банк України» (на час ухвалення судового рішення - АТ «Державний ощадний банк України») на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 189 474,48 грн до 25 000 грн.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року змінено в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з ПАТ «Державний ощадний банк України» (на час ухвалення судового рішення - АТ «Державний ощадний банк України») на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 12 000 грн до 1 560 грн.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року змінено в частині визначення розміру судових витрат зі сплати судового збору, стягнутих з ПАТ «Державний ощадний банк України» (на час ухвалення судового рішення - АТ «Державний ощадний банк України») на користь ОСОБА_1 , зменшивши вказаний розмір з 1 852,43 грн до 240,82 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бурлаченко С. Ю., із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою напостанову Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 вересня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та

у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі

2 481,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у даній справі становить 194 591,50 грн (189 474,48 грн - середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні; 5 117,02 грн - компенсація за затримку виплати заробітної плати), яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).

Таким чином, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону

і окремого визнання її такою не потребує.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Отже, згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - адвокат Бурлаченко С. Ю., подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 274, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бурлаченка Сергія Юрійовича, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та компенсації за затримку її виплати, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць