РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року

м. Рівне

Справа № 559/1285/21

Провадження № 22-ц/4815/595/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року у складі судді Ральця Р. В., ухвалене в м. Дубно Рівненської області о 10 годині 24 хвилин, повний текст рішення складено 10 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24.12.2020 року о 08 год. 40 хв. в м. Дубно по вул. Сурмичі, 22 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MCC SMART MC» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача та автомобілем «Volvo V60» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дубенського міськрайонного суду від 04 лютого 2021 року по справі №559/2829/20 позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Також, згідно постанови Дубенського міськрайонного суду від 03 лютого 2021 року по справі №559/2887/20 ОСОБА_2 у вищезазначеній ДТП визнано винною у вчиненні у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на умовах поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/201714029 в АТ «СК «АРКС» (з лімітом за шкоду завдану майну 130000 грн., франшиза 0 грн.). 24 березня 2021 року позивачем було надіслано заву про страхове відшкодування з відповідними документами в АТ «СК «АРКС», однак листом від 12.05.2021 року страхова компанія повідомила, що для прийняття рішення щодо відшкодування завданої шкоди позивачу необхідно надати довіреність, яка підтверджує право на отримання страхового відшкодування або заяву на відшкодування шкоди від власника ТЗ з наданням копій паспорту громадянина України та ІПН. Позивач хоч і не є власником пошкодженого автомобіля «MCC SMART MC» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вважає, що має право на отримання страхового відшкодування, оскільки на момент ДТП у нього було наявне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 24.12.2020 року та надано тимчасовий дозвіл на право керування ТЗ серії НОМЕР_5 , а тому ОСОБА_1 є законним володільцем даного транспортного засобу. Просив суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 34 352,67 грн. та судові витрати у справі в розмірі 6 908,00 грн..

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року вказаний позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 34 352 гривні 67 копійок. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 6 908 гривень 00 копійок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 908,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка зобов`язує страховика, а у випадку, якщо відповідальність власника транспортного засобу, що став учасником ДТП, не застрахована, - Моторне (транспортне) страхове бюро України,відшкодувати у встановленому законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну відповідно до лімітів відповідальності, та обґрунтована тим, що відповідачем не була здійсненна регламентна виплата позивачу. Оцінюючи причини відмови старховиком у виплаті позивачу страхового відшкодування, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки позивач керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, він має право на відшкодування завданої шкоди.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» оскаржило його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду першої інстанції про те, що у позивача наявні підстави для отримання страхового відшкодування. Пояснює, що жодних документів, які б посвідчували право ОСОБА_3 на отримання страхового відшкодування, які визначені ст.. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: довіреності, договору оренди, свідоцтва про право на спадщину у разі, якщо заявник не є потерпілим або його законним представником, не було надано. Вважає передчасними позовні вимоги ОСОБА_3 , оскільки тим не дотримана встановлена законом обов`язкова процедура досудового врегулювання процедури отримання страхового відшкодування і станом на час звернення з апеляційною скаргою позивачем чи іншою особою, що має право на отримання страхового відшкодування не подано повного пакету документів, які дають право на його отримання. Звертає увагу на порушення пріоритету застосування норм законодавства, які виявилися у тому, що суд послався на норми ЦК України, Правила дорожнього руху, постанову Верховного Суду, тоді як спеціалізованим законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо правомірності керування позивачем транспортним засобом зазначає, що доказів такого правомірного керування транспортним засобом ОСОБА_3 не надано, а оскільки обох учасників ДТП визнано винними у його скоєнні, то для виконання своїх зобов`язань страховою компанією має значення законність перебування позивача за кермом автомобіля «MCC SMART MC» реєстраційний номер НОМЕР_1 . З наведених міркувань просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.12.2020 року в м. Дубно сталася ДТП за участю автомобіля «MCC SMART MC» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем « Volvo V60» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ..

Постановою Дубенського міськрайонного суду від 04 лютого 2021 року по справі №559/2829/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постановою Дубенського міськрайонного суду від 03 лютого 2021 року по справі №559/2887/20 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

29.10.2020 року між ТОВ «ГЮАЛОС» та «АТ «СК «АРКС» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР201714029 (Поліс). Забезпеченим ТЗ за Полісом визначено автомобіль «Volvo V60» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Станом на 24.12.2020 Поліс є діючим.

Таким чином, на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Volvo V60» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована.

ОСОБА_1 звернувся в АТ «СК «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно розрахунку по страховому випадку, розмір страхового відшкодування за вирахування безумовної франшизи складає 34 352,67 грн..

Звертаючись до суду з цим позовом, сторона позивача заявляла про те, що всупереч вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих причин, що позивач не є власником чи правомірним володільцем транспортного засобу, який брав участь у ДТП, котре є страховим випадком.

Згідно п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Статтею 395 ЦК України визначено види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння та роз`яснено, що абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, він має право на відшкодування завданої шкоди (постанова Верховного Суду України від 07.11.2018 у справі № 200/21325/15-ц).

Наведене спростовує покликання апеляційної скарги на те, що із заявою про виплату страхового відшкодування повинна звернутися особа, яка є виключно власником пошкодженого майна, або якщо звертається інша особа, то вона повинна надати повноваження представника.

Доводи апелянта про неправомірність застосування місцевим судом положень загальних нормативно-правових актів та судової практики, тоді як регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», апеляційним судом оцінюються критично, оскільки застосовані місцевим судом положення Цивільного кодексу України, Правил дорожнього руху в частині встановлення правомірності володіння застрахованим транспортним засобом не суперечать Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а в окремих частинах уточнюють його норми, а судова практика Верховного Суду дає детальне роз`яснення щодо правозастосування у аналогічних спірних правовідносинах.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує, що обидві сторони, в тому числі і апелянт, визнає факт настання страхового випадку за участю застрахованих транспортних засобів, а також бере до уваги відсутність доказів у розумінні ст.. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що ОСОБА_1 володів транспортним засобом неправомірно.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів (принцип диспозитивності). Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За наведених обставин, апеляційного суду приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року залишити без зміни.

Поновити дію рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 червня 2022 року.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді: С. О. Гордійчук

С. С. Шимків