Справа № 296/4620/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

28 січня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Туровської К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання (догляду), зняття заборони на відчуження нерухомого майна та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.Житомира 18.05.2021 звернулись ОСОБА_1 і ОСОБА_2 із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог від 25.05.2021 просять розірвати договір довічного утримання (догляду) від 05.03.2014 (Договір), укладеного між ними та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською Оксаною Борисівною та зареєстрованому в реєстрі за №304; зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. та понесені судові витрати (а.с.23-26).

Позивачі в обґрунтування своїх вимог зазначають, що відповідач не виконує жодних обов`язків, передбачених вказаним договором, не звертає уваги на їх потреби, стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою і взагалі відмовляється доглядати їх, в зв`язку з чим, вони вимушені забезпечувати себе самостійно.

Ухвалою судді від 28.05.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.27-28).

11.10.2021 від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.39).

11.11.2021 ОСОБА_1 надав суду також заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.46).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові і вподальшому, 28.01.2022 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.66).

Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, не надав доказів на підтвердження своїх заперечень та поважності причин неподання заяв по суті справи.

Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд згідно ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Судом встановлено, що 05.03.2014 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з ОСОБА_3 уклали Договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №304 (а.с.9-10).

Відповідно до п.1 Договору, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 передали у власність ОСОБА_3 по належній кожному Ѕ частці квартири АДРЕСА_1 , а разом цілу квартиру.

За умовами Договору ОСОБА_3 зобов`язався довічно утримувати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , забезпечуючи їх харчуванням, одягом, лікуванням, доглядом, необхідною допомогою, які деталізовані в Договорі у порядку та на умовах, передбачених Договором. Позивачі мають право вимагати розірвання Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань. У разі розірвання Договору довічного утримання (догляду), у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням ОСОБА_3 обов`язків за Договором, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 набувають право власності на майно, яке було ними передане, і мають право вимагати його повернення.

Відповідно п.9 Договору, приватним нотаріусом накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 .

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили той факт, що відповідач жодного разу не приходив до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , грошові кошти на їх утримання не надає, продукти та ліки не купує, до лікарів не возить. Позивач самостійно доглядає себе і свою хвору дружину.

У суду відсутні підстави ставити під сумнів факти, повідомлені свідками, їх показання підтверджуються письмовими доказами та фактично поясненнями позивачів.

Статтею 744 ЦК України визначено поняття договору довічного утримання (догляду), зазначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (ч.1 ст.749 ЦК України).

Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини, згідно ч.1 ст.755 ЦК України.

Положення ч.1 ст.755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст.651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У даних правовідносинах розірвання договору довічного утримання в судовому порядку у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однією із сторін передбачені п.18 Договору.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже наявність факту порушення зобов`язання є підставою позову, який повинен довести позивач у справі. Звертаючись із позовом до суду, позивачі, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог про розірвання договору довічного утримання, посилаються на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором щодо забезпечення їх харчуванням, одягом, лікуванням, доглядом, необхідною допомогою.

Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19.06.2019 по справі № 759/501/17, тлумачення п.1 ч.1 ст.755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Частиною 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідач відзив та свої докази на спростування доводів та доказів сторони позивачів не надав, а тому суд виходить з доказів, які надані останніми.

У даних правовідносинах відповідачем не підтверджено виконання ним з 05.03.2014 обов`язків за договором довічного утримання від 05.03.2014, а позивачами підтверджено, що відповідач із вказаного часу їх не виконує.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що договір довічного утримання, укладений між сторонами підлягає розірванню із застосуванням наслідків щодо повернення позивачам відчуженої за Договором квартири з визнанням за ними права власності на неї та скасування обтяження, накладеного відповідно до умов Договору.

Крім того, позивачі зазначають, що протиправною поведінкою відповідача їм було завдано моральну шкоду, яку вони оцінюють у розмірі 100 000,00 грн. та просять стягнути на їх користь з відповідача.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не викликає сумнівів у суду та обставина, що бездіяльністю відповідача позивачам заподіяно моральної шкоди, яка виразилася в тому, що вони переживали з приводу не виконання ОСОБА_3 умов договору. Порушення їх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від них додаткових зусиль для організації свого життя, а також, відстоювати свої інтереси та захищати права (підготовку, подачу та підтримання позову) тощо, що підтвердилось самим фактом звернення до суду з позовом.

Враховуючи характер та обсяг страждань (душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та їх доведеність, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір відшкодування в сумі 20 000,00 грн., по 10 000,00 грн. кожному.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останнім при подачі позову судовий збір.

Керуючись ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Договір довічного утримання (догляду) від 05 березня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською Оксаною Борисівною та зареєстрований в реєстрі за №304 - розірвати.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 .

Заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , що накладена 05 березня 2014 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською Оксаною Борисівною - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 4 994 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський