КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/119/18 Головуючий у І інстанції - Пятинчук І.В.
апеляційне провадження №22-з/824/27/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВА)

09 червня2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявами ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,-

встановив:

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за основним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-я особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення передавати дітей ОСОБА_1 на ториторії Святошинського районного у м.Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щовівторка та щочетверга о 14 год. 00 хв та до 16 год. 00 хв у присутності фахівця із соціальної роботи та вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`зання будь-яких інших осіб, які триматимуть дитину у себе на підставі закону чи рішення суду, передати батьку ОСОБА_1 його малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ухвалення остаточного рішення у справі №759/119/18

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , до ухвалення судового рішення у справі передавати малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про народження НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свідоцтво про народження НОМЕР_4 ) батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_5 , РИОКГІП: НОМЕР_6 - на території Святошинського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( АДРЕСА_1 ), щовівторка та щочетверга о 14 год 00 хв та до 16 год 00 хв, у присутності фахівця із соціальної роботи.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

30 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду, в якій останній просив постановити окрему ухвалу стосовно судді Святошинського районного суду м.Києва П`ятничука І.В. на чому він наполягав в апеляційній скарзі та в доданій до апеляційній скарзі заяві.

08 червня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, а саме ставиться питання про розподіл судових витрат, судового збору за сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову та сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Частиною 5 ст. 262 ЦПК України визначено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Виходячи із змісту даних норм, підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Таким чином, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення.

Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Окрема ухвала має містити дійсні причини та умови, які сприяли порушенню саме матеріального або процесуального закону.

Оскільки реалізація правового механізму, передбаченого нормою статті 262 ЦПК України, є правом суду, а не його обов`язком, та можлива виключно у випадку грубого порушення закону, чого встановлено не було під час розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали.

У той же час колегія суддів враховує, що окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням суду, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню у майбутньому.

А отже колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про постановлення окремої ухвали, оскільки за правилами ст..270 ЦПК України така заява на є самостійною вимогою, а є окремою процесуальною дією.

Що стосується заяви про ухвалення додатково судового рішення про розподіл судового збору то суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне.

За змістом п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при подачі заяви про забезпечення позову сплатив 420.4 грн судового збору за дві вимоги, при подачі апеляційної скарги на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2021 рокусплатив 454 грн судового збору. Враховуючи, що постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року задоволено одну з двох його вимог про забезпечення позову, а отже підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 437.2 грн пропорційно задоволеним вимогам.

Таким чином, зважаючи на те, що рішення апеляційним судом ухвалено на користь заявника, а саме задоволено одну з його вимог про забезпечення позову то понесені ним по справі витрати у вигляді судового збору за подачу заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам з відповідача на його користь, зважаючи на доведеність факту їхнього понесення.

Керуючись ст.ст 141, 270 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про постановлення окремої ухвали залишити без задоволення .

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судового збору задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги у розмірі 437.2 грн

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач:

Судді: