Справа № 131/1152/21
Провадження № 2/131/114/2022
10.06.2022 м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Балтака Д.О.,
розглянувши у порядку письмову провадженні за правилами загального позовного провадження без фіксації судового процесу технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Вінницького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницької області про встановлення батьківства,-
У жовтні 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницької області про встановлення батьківства. Позов мотивує тим, що з 2007 р. він перебував у фактичних відносинах із ОСОБА_2 . Від зазначених стосунків у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що до та після народження дітей він із відповідачем проживали однією сім`єю, однак народження дітей зареєстровано у виконавчому комітеті Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області на підставі частини 1 статті 135 СК України. 19 серпня 2021 р. відповідач не повідомивши позивача забрала дітей та переїхала до іншого місця проживання та їх місце перебування позивачу наразі не відомі.
З огляду на наявність зазначених обставини позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом визнання батьківства щодо малолітніх дітей.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 жовтня 2021 р. постановлено відкрити провадження та проводити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 12 квітня 2022 р. постановлено підготовче провадження закрити та справу призначити до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні призначеному на 02 червня 2022 р. позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Діденко Н.П. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просили суд ухвалити рішення про задоволення позову. У судове засіданні призначене на 10 червня 2022 р. позивач та його представник не з`явились просили суд провести судовий розгляд за їх відсутності із ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницького районного відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницької області про встановлення батьківства надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу щодо задоволення позову не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялась про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, відзив на позов або заяву про розгляд справи у його відсутність не подала, тому суд вважає за необхідне провести розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає статтям 280-281 ЦПК України.
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які врегульовані Сімейним кодексом України.
Так, судом встановлено, що в с. Паріївка Вінницького (Іллінецького) району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , державна реєстрація народження яких проведена відповідно до частини 1 статті 135 СК України, що підтверджується листом Іллінецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької від 09.10.2021 р. № 881-21.5-38 (а.с. 4).
У відповідності до змісту акту від 06 жовтня 2021 р. позивач мешкав однією сім`єю із своєю громадянською дружиною ОСОБА_2 відповідачем по справі та дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проживали однією сім`єю та вели спільне домашнє господарство по АДРЕСА_1 по 19 серпня 2021 р. (а.с.3).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила суду, що познайомилась із ОСОБА_6 під час перебування в одній палаті у пологовому будинку до та після пологів. При цьому до ОСОБА_2 приходив та навідувався позивач, яка вона на запитання свідка називала батьком своїх дітей.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив суду, що знає позивача, так як раніше працював у нього та в подальшому неодноразово запрошувався ОСОБА_1 до домоволодіння по АДРЕСА_1 , в якому проживав спільно із ОСОБА_2 та малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однією сім`єю із спільним домашнім господарство. Зазначених дітей позивач завжди називав синами та у побутових розмовах вказував, що саме він є їх батьком.
28 січня 2022 р. позивач звернувся до відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою (повідомленням) про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 146 КК України по факт неправомірних дій відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були вчиненні ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка у серпні 2021 р. покинула місце спільного проживання та приховує місце знаходження дітей (а.с. 41-42).
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.
Згідно з пункту 3 частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до частини другої статті 125 СК України - якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Отже, як випливає із даної норми існує добровільний порядок ( п. 1) і примусовий порядок (п. 3) згідно із статтею 125 СК.
Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.
Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.
Відповідно до статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 р. у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.
Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
У відповідності до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.
Судом встановлено, що відповідач, яка була достовірно обізнана про дату, час та місце розгляду справи судом першої інстанції, до суду з метою вирішення питання про проведення судово-імунулогічної експертизи батьківства, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи та забору біологічних зразків з метою встановлення істини у справі.
Нез`явлення відповідача до суду у призначені судові засідання з метою вирішення питання про призначення судово-імунулогічної експертизи батьківства свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дітей на спростування доводів позивача про його батьківство щодо них. Судом першої інстанції вжито належних процесуальних заходів з метою проведення експертизи та забезпечення участі відповідача у її проведенні. Відповідач не довів наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до суду. Вказані дії та його бездіяльність, що призвели до неможливості проведення експертизи, надали суду можливість встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від позивача.
З урахуванням відсутності відповідача у судових засіданнях судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі судом не призначались з об`єктивних причин неможливості її проведення, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дітей, визнання позивачем дітей своїми, покази свідків із даного приводу.
Змістом пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині третій 3 статті 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша статті 135 СК України).
Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 р. № 52/2 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно із підпункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5 підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до пункту 2.16.4. зазначених Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
За змістом статті 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.
З урахуванням викладеного, зважаючи на наявні у матеріалах справи належні та допустимі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку наявність у даному випадку підстав задоволення позову про встановлення батьківства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 125, 128, 135, 148, 150, 164-166, 180, 182, 183 СК України, ст.ст. 43, 48, 77-80, 95, 109, 263, 273, 293, 294 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -
Визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Іллінецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) для внесення змін до актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , що складені виконавчим комітетом Паріївської сільської ради Іллінецького району Вінницької області, в яких у графі «відомості про батька» зазначити громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Суддя: