КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4683/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Майстренко Євгенія Івановича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року у складі судді Ларіонової Н.М.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та встановлення порядку користування ним.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 . Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнати житловою площею 15,3 кв. м та 14,8 кв. м, а ОСОБА_3 - кімнату житловою площею 15,7 кв. м, залишивши коридор, кухню, вбиральню та ванну кімнату у спільному користуванні сторін.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2021 року вищевказане рішення районного суду залишено без змін.

05 березня 2021 року представником відповідачів, що є позивачами за зустрічним позовом, подана заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачами, та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 7 305 грн 20 коп., та на користь ОСОБА_2 - 6 921 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був сплачений при розгляді справи судом першої інстанції судовий збір на загальну суму 4 226 грн 20 коп., з яких: за подання заяви про перегляд заочного рішення - 768 грн 40 коп. (2 платежі по 384,2 грн.), за заяву про забезпечення позову - 384 грн 2 коп., зустрічного позову - 3 073 грн 60 коп (2 платежі по 1 536,8 грн.). Крім того, понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. разом з тим, судом в рішенні від 15.10.2020 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року заяву представника відповідачів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 305 грн 20 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Майстренко Є.І. в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить додаткове рішення в частині відмови стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити нове рішення у цій частині про задоволення витрат в повному обсязі.

Вказано, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції відмовив в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу з підстав не долучення жодного документа, що підтверджує понесення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, між тим в матеріалах справи містяться належно засвідчені копії квитанцій №21144766 та № 21144793 від 11.06.2019 про перерахування коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у сумі по 5 000 грн, які були долучені до зустрічного позову, що судом не було не взято до уваги.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом, від адвоката Майстерка Є.І. в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, тому колегія суддів відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено. Вселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 , а також встановлено порядок користування спірною квартирою.

Додаткове рішення в частині вирішення судом заяви про стягнення витрат, пов`язаних з оплатою судового збору не оскаржено, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України колегія суддів переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 згаданого Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів справи, 15.03.2019 між ОСОБА_1 та АБ «Олександр Усович і партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 09-АВ/201, відповідно до якого гонорар за послуги адвокатського бюро за надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді обчислюється фіксованою сумою, у розмірі 5 000 грн.

Встановлено, що15.03.2019 між ОСОБА_2 та АБ «Олександр Усович і партнери» укладено договір про надання правничої допомоги № 08-АВ/201, відповідно до якого за надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді гонорар за послуги адвокатського бюро обчислюється фіксованою сумою, у розмірі 5 000 грн.

Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 21.08.2020року підтверджено виконання умов договору й надання АБ «Олександр Усович і партнери» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 правничої допомоги, пов`язаної з вивченням документації, складання процесуальних документів, представництво їх інтересів (а.с.76-79 т.2).

Відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 5 000 грн понесених ними по справі витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з підстав відсутності у справі документів на підтвердження внесення таких сум у якості оплати за надані послуги.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо, остільки вони суперечать долученим до справи доказам.

Так, як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про надання професійної (правничої) допомоги, під час судового розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесли реальні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 5000 грн. Указані обставини підтверджено даними долучених до справи квитанцій № 21144766 та № 21144793 від 11.06.2019 та перерахування ними коштів на рахунок АБ «Олександр Усович і партнери» (а.с.177 т.1).

Зазначене свідчить про помилковість висновків суду про відсутність у справі доказів оплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 юридичних послуг, наданих адвокатським бюро.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухваленого по справі додаткового рішення в частині вирішення вимог заяви про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, як постановленого з неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до не застосування закону, який підлягав застосуванню й ухвалення по справі в цій частині нового судового рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що заперечень щодо поданої по справі заяви в частині вимог про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу від ОСОБА_4 не надходило.

Враховуючи викладене, обставини справи, положення ст.ст.137, 141 ЦПК України, а також вимоги Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність", колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав до задоволення заяви про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу, поданої по справі адвокатом Майстренком Є.І. в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , у повному обсязі й стягнення з ОСОБА_4 на їх користь по 5000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Майстренка Євгенія Івановича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 травня 2021 року в частині вимог про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 000 грн витрат на професійну (правничу) допомогу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 5 000 грн витрат на професійну (правничу) допомогу.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 червня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: