Ухвала

13 червня 2022 року

м. Київ

справа № 705/2741/21

провадження № 61-4583ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Умань» про витребування майна з чужого незаконного володіння, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Умань» (далі - ТОВ «Ресторан «Умань») про витребування майна - нежитлового приміщення магазину, загальною площею 88,9 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з чужого незаконного володіння.

Також, у липні 2021 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання йому та ОСОБА_2 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нежитловим приміщенням - магазином, площею 88,9 кв. м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , адже саме він та ОСОБА_2 є фактичними законними власниками магазину.

Заяву ОСОБА_1 мотивував тим, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 лютого 2016 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк», яким звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 46 900,22 доларів США, за договором про надання споживчого кредиту від 29 травня 2007 року № 0, а саме - на будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 травня 2003 року серії НОМЕР_1 . Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу вказаного нерухомого майна ПАТ «УкрСиббанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_2 договору продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем. 23 березня 2019 року ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ». 26 липня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Централ фінанс» було укладено договір факторингу № 26/07/2019. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 вересня 2019 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Централ фінанс» у виконавчих листах, які видані Уманським міськрайонним судом Черкаської області 28 березня 2018 року на виконання заочного рішення від 04 лютого 2016 року. 30 квітня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І. В. було посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 265, укладеного між ТОВ «ФК «Централ фінанс» та ТОВ «Ресторан «Умань», предметом якого був продаж нежитлового приміщення - магазин, загальною площею 88,9 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і цього ж дня, право власності на магазин було зареєстровано за ТОВ «Ресторан «Умань». Проте, постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 705/5748/14-ц заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 лютого 2016 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Централ Фінанс», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ТОВ «Ресторан «Умань», про звернення стягнення на предмет іпотеки продажу предмету іпотеки з укладенням від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем - відмовлено. Тобто, рішення суду, на підставі якого було укладено спірний договір, скасоване судом касаційної інстанції. Починаючи з 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність в магазині, розміщеному у нежитловому приміщенні площею 88,9 кв. м, на АДРЕСА_1 та зареєстрував за собою в ДПІ торгову точку за цією адресою. 31 серпня 2021 року до приміщення вказаного магазину прибули невідомі особи в супроводі працівників поліції та ДВС і намагалися проникнути до нього, але, оскільки це був останній день місяця, то в магазині був переоблік і двері були зачинені, тому невідомими особами було пошкоджено вхідні двері магазину. Згодом, після такого входу до магазину прибули співробітники Управління поліції охорони в Черкаській області, взяли об`єкт під охорону і повідомили, що магазин працювати не буде, а в приміщенні магазину постійно будуть знаходитись поліцейські служби охорони поліції та в разі незгоди порадили звертатися до заступника начальника управління, підполковника поліції ОСОБА_8 і надали його контактні дані. 01 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Управління поліції охорони в Черкаській області із заявою про перешкоджання його підприємницькій діяльності, проте, це було безрезультатно і відповіді він так і не отримав. Йому було повідомлено, що до магазину нікого пускати не будуть, навіть його, як власника приміщення та підприємця. ОСОБА_1 вважає, що такі дії направлені на силове рейдерське захоплення нежитлового приміщення, магазину на АДРЕСА_1 на користь третіх осіб, тому просив заяву про забезпечення позову задовольнити.

Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 09 вересня 2021 року заяву задовольнив. Заборонив будь-яким фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на перешкоджання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нежитловим приміщенням - магазином, площею 88,9 кв. м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

У лютому 2022 року ТОВ «Ресторан «Умань» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2021 року.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 18 лютого 2022 року поновив ТОВ «Ресторан «Умань» строк на апеляційне оскарження ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2021 року, як такий, що пропущений з поважних причин, та відкрив апеляційне провадження у справі.

Черкаський апеляційний суд постановою від 19 квітня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Ресторан «Умань» задовольнив. Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 вересня 2021 року скасував та ухвалив нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишив без задоволення.

ОСОБА_1 19 травня 2022 року подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 2, 4 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини десятої статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 727/3757/21 та від 22 вересня 2021 року у справі № 752/24015/20.

Апеляційний суд, встановивши, що вказаний захід забезпечення позову ідентичний до фактичного задоволення позовних вимог у справі, адже він надає можливість позивачам здійснювати всі правомочності власника, на захист яких спрямовано позовну заяву, без попереднього вирішення по суті позовних вимог, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову за змістом є тотожними позовним вимогам.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Посилання заявника в касаційній скарзі на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2019 року у справі № 910/608/19, колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин.

Також, посилання заявника на те, що в нього немає змоги в повній мірі дослідити практику Верховного Суду щодо грубого порушення судами апеляційної інстанції вимог процесуального законодавства при відкритті апеляційного провадження в частині безпідставного відкриття у зв`язку з обмеженим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень не свідчить про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та не є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законним, ухвалено з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Умань» про витребування майна з чужого незаконного володіння, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов