ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

встановив:

У червні 2022 року до Фастівського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів, в якій остання просила суд винести ухвалу про забезпечення доказів, якою надати їй право тимчасового доступу до документів державної нотаріальної контори (м. Фастів, вул. Шевченка, 4) і видати їй на руки спадкову справу № 164 від 18 квітня 2006 року (заяву ОСОБА_2 , копію паспорта, копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , оригінал заповіту за № 26 від 16 березня 2005 року посвідчений секретарем Мартинівської сільської ради Червоноградського району Харківської області за підписом Н.В. Головач).

Дослідивши заяву та додані матеріали судом встановлено, що заява складена з порушенням вимог законодавства, в зв`язку з чим має бути повернута заявнику.

Частиною 1 ст. 116 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч. 2 ст. 116 ЦПК України).

Проте, заявником в заяві про забезпечення доказів не зазначено та до матеріалів заяви не додано документів на підтвердження того, що докази, які заявник просить суд забезпечити можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Частиною 5 ст. 116 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення доказів до подання позовної заяви заявник повинен подати позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Разом з тим, заявником в порушення п. 3 ч. 1 ст. 117 ЦПК України в поданій заяві не зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомі відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти .

Окрім того, заявником не додано до матеріалів заяви про забезпечення доказів проекту позовної заяви, з якою заявник має звернутися до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.

Більш того, заявник в поданій заяві взагалі не зазначає про намір звернення до суду з позовною заявою та з якими позовними вимогами.

Заявником в супереч п. 4 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, також до поданої заяви не додано доказів, забезпечення яких є необхідним, а також не вказано обставини, для доказування яких вони необхідні.

Більш того, в порушення вимог п. 5 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, заявником в поданій заяві не обґрунтовано необхідність забезпечення доказів

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасникам судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом.

В частині першій статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 1999 року у справі №10-рп/99, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).

Щодо посилань заявника на те, що вона не володіє державною мовою, суд вважає роз`яснити заявнику, що соціально незахищеним верствам населення Законом України «Про безоплатну правову допомогу» гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, зміст заява про забезпечення доказів має бути викладено державною мовою, тобто українською мовою.

Відповідно до ч. 4ст. 117 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, керуючись ст. ст. 116, 117 ЦПК України суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.А. Осаулова