Справа № 347/2397/17
Провадження № 2/347/2/22
У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2022 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Рибчук Х. Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів заявника.

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності.

17.06.2022 року ОСОБА_1 подала через канцелярію Косівського районного суду Івано-Франківської області заяву про відвід головуючої судді Кіцули Ю.С. В обґрунтування вимог заяви, стверджувала, що протягом п`яти років справа переходить від судді до судді Косівського районного суду.

Дана цивільна справа перебуває у провадженні судді Кіцули Ю.С. один рік, але будь- яких зрушень на переконання ОСОБА_1 не має. Керуючись ст. 43 ЦПК України ОСОБА_1 вважає за необхідне заявити відвід судді у зв`язку із настанням обставин, що викликають сумнів в її неупередженості та об`єктивності. Так, заявник стверджує, що у справі проведені всі процесуальні дії, а тому будь- яких підстав щодо затягування слухання справи зі сторони судді є не інакше, як упереджене ставлення до ОСОБА_1 , як до учасника судового процесу. На переконання заявника, головуюча у справі суддя своїми діями явно вказує на лобіювання інтересів відповідача у даному судовому процесі. ОСОБА_1 вказує на неодноразове, з незрозумілих причин відкладення судових засідань.

А тому з цих підстав, просила заяву про відвід судді Кіцули Ю.С. - задовольнити.

Згідно із ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Заяву про відвід судді передано головуючій у справі судді 20.06.2022 року.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відповідності до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України, без повідомлення учасників по справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Щодо доводів заяви про затягування розгляду справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, 16.04.2021 року було визначено головуючу суддю для розгляду справи, ОСОБА_3 .

Ухвалою від 22.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до підготовчого судового розгляду на 13.05.2022 року.

У судовому засіданні 13.05.2022 року слухання справи було відкладено на 01.06.2021 року, у зв`язку з неявкою сторони позивача.

Ухвалою від 01.06.2021 року розгляд справи було відкладено на 24.06.2021 року у зв`язку з клопотанням представника позивача ОСОБА_4 .

Ухвалою від 24.06.2021 року розгляд справи було відкладено на 21.07.2021 року у зв`язку з неявкою учасників по справі.

Ухвалами від 21.07.2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_5 про залучення її в якості третьої особи, та відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 21.07.2021 року підготовче засідання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.09.2021 року.

Ухвалою від 08.09.2021 року розгляд справи було відкладено на 19.10.2021 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 , а саме зайнятістю у слуханні іншої справи.

Ухвалою від 19.10.2021 року розгляд справи було відкладено на 25.11.2021 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача Розганюк Т.Є., - відпустка представника.

Довідкою від 25.11.2021 року розгляд справи було відкладено на 23.12.2021 року у зв`язку з зайнятістю судді в іншому провадженні.

Ухвалою від 23.12.2021 року розгляд справи було відкладено на 10.02.2022 року у зв`язку з клопотанням відповідача, та неявкою позивача та її представника.

09.02.2022 року до Косівського районного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі та її представника. Згідно вказаної заяви, ОСОБА_1 наголосила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

10.02.2022 року судом було розпочато судовий розгляд справи, зачитано доводи позовної заяви ОСОБА_1 , та заслухано вступне слово відповідача. У зв`язку з не завершенням судового розгляду, у справі було оголошено перерву до 22.03.2022 року.

Ухвалою від 22.03.2022 року розгляд справи було відкладено на 19.04.2022 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 , а саме запровадженням військового стану.

Довідкою від 19.04.2022 року розгляд справи було відкладено на 25.05.2022 року у зв`язку з неявкою усіх учасників по справі (запровадженням військового стану).

У судовому засіданні 25.05.2022 року справу було відкладено на 15.06.2022 року за клопотанням представника відповідача Розганюк Т.Є., так як бере участь у розгляді справи в іншому суді.

У судовому засіданні 15.06.2022 року справу було відкладено на 06.07.2022 року у зв`язку з клопотанням відповідача, у якому останній зазначав про погане самопочуття.

24.02.2022 Рада суддів України прийняла рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією збоку рф».

02.03.2022 Рада суддів України опублікувала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема: громадянам роз`яснюється можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із воєнними діями та можливість розгляду справ в режимі відеоконференції; розгляд справ по можливості відкладається (за винятком невідкладних судових розглядів), зважаючи на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя; справи, які не є невідкладними, розглядаються лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження. 04.03.2022 видано наказ Голови Верховного Суду, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Зокрема: справи, які не є невідкладними, розглядатимуться лише за наявності письмової згоди на це всіх учасників судового провадження. Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Суд зауважує, що робота суду залежить від того, яка ситуація склалась у регіоні, де такий суд розташований. Враховуючи вищевикладене, а також те, що з 24.02.2022 року на території України введено режим воєнного стану, і сторона відповідача, як і сторона позивача користувалася своїм правом на відкладення розгляду справи, у зв`язку з цим судові засідання відкладались. А тому доводи клопотання в частині затягування головуючою суддею строків розгляду справи, є не обґрунтованими, та спростовуються вищенаведеними фактами.

Факт перебування цивільної справи в Косівському районному суді протягом 5 років, є неспроможним, і не залежить від дій головуючої судді Кіцули Ю.С., оскільки в її провадження справа надійшла лише 22.04.2021 року, а відтак судом було ухвалено прийняти справу до свого провадження, та проводити розгляд справи зі стадії підготовчого судового засідання, з метою об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.

Щодо доводів заяви, про існування інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пунктів 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ч. 2, ч. 8 ч. 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Право сторін на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суд звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції»). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

При розгляді заяви про відвід судді, слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Отже, враховуючи те, що в діях головуючої судді Кіцули Ю.С. відсутні будь які ознаки лобіювання інтересів відповідача, як про це стверджує заявник, однак зважаючи на ту обставину, що в провадженні ОСОБА_3 перебувають ще дві цивільні справи, за участю одних і тих же сторін, розгляд яких ще не завершено, та з метою уникнення та виключення у сторін будь-яких сумнівів та обставин в об`єктивності та неупередженості судді, при розгляді даної справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Кіцули Ю.С., а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.33, 36-37, 39, 40-41, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Кіцули Ю.С. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності - задовольнити.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності передати в канцелярію Косівського районного суду Івано-Франківської області, для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.С. Кіцула