Справа № 304/1215/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Бисаги Т.Ю., Кожух О.А.

з участю секретаря: Микуляк Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення перечинського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року у складі судді Чепурнова В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування , -

встановив :

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько та батько відповідача ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати ОСОБА_4 . За життя батьки збудували житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_3 залишив заповіт на користь відповідача, разом з тим відповідач обмежує право позивача у користуванні майном батьків. При цьому вирішити питання у добровільному порядку відсутня можливість, оскільки родина відповідача не дозволяє позивачу користуватися майном батьків. Позивач є інвалідом ІІІ групи.

У подальшому позивач змінив позовні вимоги та зазначив, що майно батьків є спільно набутим, оскільки батьки збудували будинок та господарські споруди під час шлюбу, який було укладено 09.06.1970 року. Мати позивача на день смерті батька була пенсіонеркою та мала право на обов`язкову частку у спільному майні подружжя, а тому частка матері у спадковому майні після смерті чоловіка становила 7/12. Частка позивача після смерті батька, на його думку, становить 1/12 як обов`язкова частка. У зв`язку з тим, що мати після смерті чоловіка не оформила свої спадкові права, однак прийняла спадщину шляхом реєстрації по місцю відкриття спадщини та користування спадковим майном, після її смерті перехід спадкових прав переходить в порядку спадкування за законом. Після смерті чоловіка мати позивача успадкувала і прийняла в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України 1/2 або 12/24 спільно набутого майна. Крім того, мати як непрацездатна особа відповідно до ст. 1241 ЦК України успадкувала у вигляді обов`язкової частки спадщини 1/12 або 2/24 частки із половини майна, яке батько позивача заповів відповідачеві. Таким чином, на думку позивача, загальна частка матері позивача склала 14/24. Позивач як непрацездатна особа відповідно до ст. 1241 ЦК України успадкував у вигляді обов`язкової частки спадщини 1/12 або 2/24 частки. Після смерті матері позивача і відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 вони як єдині спадкоємці першої черги успадкували і прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України по половині майна матері, тобто по 7/24 частки спадкового мана. Таким чином, частка позивача у спадковому майні становить 7/24 частки, які він успадкував після смерті матері і 2/24 частки майна, які він успадкував у вигляді обов`язкової частки у спадщині батька. Таким чином загальна частка у спадковому майні позивача становить 9/24 усього спадкового майна.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки він є інвалідом ІІІ групи та не має можливості оплатити послуги експерта за проведення експертизи щодо поділу майна, тому пропонує провести поділ майна таким чином, щоб залишити у його власності наступні приміщення: гараж літ. «Ж-Ж» № 4 - житлова кімната 14,3 кв. м.; № 3 - гардеробна 4,8 кв. м.; № 5 - житлова кімната 17,4 кв. м. І поверху житлового будинку під літ. «А»; № 4 - приміщення 9,7 кв. м. підвалу літ. «А»; № 5 - приміщення підвалу літ. «А»; 1/2 (праву частину) приміщення № 6 31,2 кв. м. підвалу літ «А»; літ. «Д» - хлів. Приміщення помічені: № 1 - веранда; № 10 - веранда, №8 - коридор, № 7 - кладова, сходи, горище, сарай під літерою «Б» та двір залишити в спільному користуванні. На підставі вищенаведеного просив позов задовольнити.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року позов задовлено частково. Визнано за Сурмаєм Юрієм Васильовичем, 17 травня 1972 року народження, право власності у порядку спадкування за спадкоємцями Сурмаєм Василем Івановичем та Сурмай Ганною Іванівною, на 9/24 частки спадкового майна. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн сплаченого судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що заявлені позовні вимоги не підлягають судовому розгляду, оскільки відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину і перешкод для отримання його в позасудовому порядку не має; суд першої інстанції неправомірно уважав успадкованим в порядку спадкової трансмісії обов`язкову частку у спадщині, право на яку мала померла мати ОСОБА_4 , та неправильно вирахував частку спадкового майна позивача, неправомірно її збільшивши.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, підлягає скасуванню з врахуванням наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть від 29 жовтня 2019 року, серія НОМЕР_1 ) (а. с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла мати позивача та відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про смерть від 30 березня 2020 року, серія НОМЕР_2 ) (а. с. 5).

Батьки сторін: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 09 червня 1970 року перебували в зареєстрованому шлюбі. (а.с.10).

За ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2008 року зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 , що стверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №18297109 від 29.03.2008р.

Спадкодавець ОСОБА_3 05 березня 2019 року склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів відповідачу ОСОБА_1 (а. с. 19).

З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, наданих Перечинською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 14.04.2022 року, вбачається, що спадкові справи за померлим ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_3 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися і такі відсутні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Ч.1ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

У ст.4 ЦПК України у визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

З урахуванням положень ст.ст.1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріалами справи доведено, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований в установленому законом порядку за спадкодавцем ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_2 , як спадкоємець за померлими батьками, не звертався до нотаріуса для оформлення права на спадщину, відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину відсутня та відсутні об`єктивні перешкоди позивачу у здійсненні ним своїх спадкових прав у нотаріальному порядку.

З врахуванням вищевказаних вимог закону та обставин справи правові підстави для визнання за позивачем права власності на частку у спадковому майні за померлими батьками у судовому порядку відсутні.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги матеріального і процесуального права, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки і дійшов неправильних висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задовленні заявленого позову з вищенаведених підстав.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з позивача на користь апелянта підлягає стягненню судовий збір понесений останнім за подачу апеляційної скарги в розмірі 1323 грн.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 323 (одну тисячу триста двадцять три) гривні сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 червня 2022 року.

Головуючий :

Судді: