Справа № 136/122/22
УХВАЛА

іменем України

"27" січня 2022 р. м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бегейма М.О. звернувся до суду із вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що одночасно ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом №136/122/22 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Ураховуючи те, що між сторонами, як спадкоємцями першої черги за законом на спадкування майна після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , існує спір не лише про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а й щодо права позивача на спадкування майна, що увійшло до складу спадкової маси у вигляді земельної ділянки, площею 3,855 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0193, на яку на ім`я відповідача нотаріусом вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом та право власності зареєстровано в установленому законом порядку, представник позивача вважає, що існує реальна можливість будь яким чином відповідачеві відчужити дану земельну ділянку чи розпорядитись на користь інших осіб до вирішення справи по суті, що унеможливить прийняття позивачем спадщини і виконання майбутнього рішення у справі, що послугувало підставою ініціювання заяви про забезпечення позову.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали, що додані до заяви, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких

можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9/2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", пункт 4).

З зазначеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходиться в нього, а також шляхом заборони вчиняти певні дії.

Судом встановлено, що між сторонами як спадкоємцями першої черги спадкування дійсно виник спір з приводу реалізації позивачем свого права на спадкування, оскільки він перебуваючи в місцях позбавлення волі позбавлений був можливості своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим пропустив визначений законодавцем шестимісячний строк. За відсутності інших спадкоємців на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яке позивач вважає недійсним з підстав порушення його прав при видачі нотаріального акту.

Суд, оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову та його видів встановив, що матеріали, які додані до заяви про забезпечення позову підтверджують належність майна відповідачеві, а відтак вірогідність вчинення дій щодо можливого розпорядження належним йому майном, отож побоювання позивача щодо відчуження майна є очевидними.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову в частині визнання свідоцтва недійсним та можливого нового розподілу спадщини.

Суд вважає, що в іншій частині заява щодо заборонити державним реєстраторам та нотаріусам до набрання чинності рішенням у справі у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна не підлягає до задоволення, оскільки накладення арешту на майно виключає вчинення будь яких дій стосовно арештованого майна.

Суд враховує, що вжиті судом заходи забезпечення позову не порушують принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також не порушують права третіх осіб.

При цьому, метою забезпечення позову - є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення шкоди позивачу.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.149, 150, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити частково.

Накласти арешт на майно у вигляді земельної ділянки, площею 3,8550 га, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0193, яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №22, - до набрання чинності судовим рішенням у даній справі.

В решті заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вінницької апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Стягувач ОСОБА_1 (адреса реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Боржник ОСОБА_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо; адреса проживання АДРЕСА_3 )

Строк пред`явлення судового рішення до примусового виконання - протягом трьох років, з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН