СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2279/22
ун. № 759/50/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Стеблецького В.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні суду у м. Києві клопотання представника відповідача Долгова Ю.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

04.01.2022 р. до суду надійшов вказаний позов.

Ухвалою суду від 10.01.20222 р. у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

07.02.2022 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, та клопотання про закриття провадження у справі на підставі п 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В підготовчому засіданні представник відповідача клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В підготовче засідання позивач не з`явилась подала до суду заперечення на клопотання про закритті провадження у справі, та відповідь на відзив, а також заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд розглянувши клопотання відповідача, дослідивши матеріали позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Мотивуючи своє клопотання відповідач зазначив, що в провадженні Окружного суду м. Києва перебуває справа за позовом позивача Агаркової до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії та предметом позову є невиплата грошової компенсації за невикористану відпустку та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За усталеною судовою практикою Верховного Суду, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило нового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У різні періоди часу позивачка була прийнятя на посаді помічника-консультанта народного депутата України як з поширенням дії Закону України «Про державну службу» так і без поширення дії Закону України «Про державну службу».

Звертаючись до суду з даним позовом просить стягнути грошову компенсації за невикористану відпустку та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період роботи на посадах помічника-консультанта народного депутата України без поширення Закону України "Про державну службу".

Як наслідок суд вбачає, що спір щодо невиплати відповідачем грошової компенсації за невикористану відпустку без поширення дії Закону України «Про державну службу» не підлягає розгляду у порядку норм КАС, оскільки у цей період дія Закону України «Про державну службу» на позивача не розповсюджувалась, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий спір підлягає розгляду у порядку норм ЦПК України, про що відповідно є судова практика Верховного Суду № 757/57336/16.

Таким чином, клопотання відповідача про закриття провадження у справі з наведених підстав не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-81, 255 ЦПК Україна, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Долгова Ю.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку,- відмовити.

Дана ухвала суду окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Д. Бабич