Ухвала

07 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 202/6537/19

провадження № 61-1993ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Константиновим Романом Дмитровичем, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 17 травня 2019 року в м. Дніпрі на перехресті пр. Слобожанського з вул. Байкальською сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі автомобіля «Фольцваген Тігуан» під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ» під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_1 було пошкоджено. Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні вказаної ДТП. Позивач зазначила, що відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку колісного транспортного засобу № 6577 від 31 травня 2019 року розмір матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля «Фольцваген Тігуан» складає 362 805,56 грн. Вартість вказаного висновку експерта становить 3 000 грн. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ» на час скоєння ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9566783. Відповідно до вказаного договору ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 грн, розмір франшизи - 2 000 грн. 16 липня 2019 року ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила виплату позивачу страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи у розмірі 98 000 грн. Крім того, внаслідок вказаної ДТП позивачу завдана моральна шкода, котра полягала у душевних стражданнях, нервових порушеннях, завдано шкоди здоров`ю її маленької дитини.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди різницю між розміром завданого пошкодженням її авто збитку та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі 264 805,56 грн, вартість витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн, витрати на послуги евакуатора у розмірі 1 000 грн, 83 460 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати у справі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 264 805,56 грн, вартість витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн, витрати на послуги евакуатора у розмірі 1 000 грн, а всього - 268 805,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 5 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 456,46 грн.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

31 січня 2022 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 через представника - адвоката Константинова Р. Д. звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 352 265,56 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(2 481 грн * 250 = 620 250 грн).

Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.

Верховним Судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатом Константиновим Романом Дмитровичем, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Коротенко
А. Ю. Зайцев
М. Ю. Тітов