Справа № 166/117/22 Головуючий у 1 інстанції: Лях В. І.
Провадження № 22-ц/802/601/22 Категорія: 44 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення коштів отриманих за помилковим переказом, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 року ,

В С Т А Н О В И В:

09.02.2022 року ТзОВ «НоваПей» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів отриманих за помилковим переказом, у розмірі 33740 грн. 00 коп.

Під час провадження в справі відповідачкою ОСОБА_1 суду подано сім квитанцій про повернення перерахування ТзОВ «НоваПей» коштів отриманих за помилковим переказом.

03.05.2022 року представником позивача ТзОВ «НоваПей» подано до суду письмове клопотання про закриття провадження в справі, у зв`язку із поверненням відповідачкою ОСОБА_1 позивачеві ТзОВ «НоваПей» коштів отриманих нею за помилковим переказом.

Представник позивача просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «НоваПей» понесені судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору в дохід держави при подачі позову в суд, у розмірі 2481 грн., оплати професійної правничої допомоги, у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 року провадження за позовом ТзОВ «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення коштів отриманих за помилковим переказом закрито, за відсутністю предмета спору, відмовою позивача від позову.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «НоваПей» судові витрати у розмірі 2481 грн. 00 коп.

В стягненні з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «НоваПей» судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням суду першої інстанції, в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу позивач ТзОВ «НоваПей» подало апеляційну скаргу в якій, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати судове рішення в цій частині та постановити нове, яким стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує судове рішення в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання сторони не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 21 червня 2022 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задововлення.

Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що в зв`язку з відсутністю документального підтвердження оплати позивачем правової допомоги, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки такі зроблені з порушенням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина третя ст. 142 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі N 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі N 329/766/18 (провадження N 61-6627св20).

В обґрунтування оплати професійної правничої допомоги, у розмірі 10000 грн., яку представник ТзОВ «НоваПей» Вершинін К.В. просить стягнути із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача, на підтвердження подано копії: договору про надання правової допомоги від 01.09.2019 року укладеного між ТзОВ «НоваПей» і адвокатом Вершиніним К.В.; протоколу узгодження вартості послуг правничої допомоги №10 від 18.04.2022 року та акт приймання-передачі наданих адвокатом правничих послуг, на суму 10000 грн.

Згідно з пунктом 4.1 договору розмір оплати наданих адвокатом послуг, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору. Відповідно до п. 2 протоколу узгодження вартості послуг Сторони домовились, що вартість адвокатських послуг, які зазначені в п. 1 цього протоколу (10 000 грн.), оплачується Замовником на підставі підписаного Сторонами Акту приймання - передачі наданих послуг через 10 календарних днів з моменту набуття чинності судовим рішенням у вказаній вище справі.

Згідно акта приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 18 квітня 2022 року загальна вартість правничих послуг визначена сторонами у сумі 10 000 грн, послуги підлягають оплаті у строки, передбачені протоколом узгодження вартості послуг.

Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною або тільки має бути сплачено, не врахував умови пункту 4.1 договору, протоколу узгодження вартості послуг № 10 та ту обставину, що на момент постановлення судом ухвали про закриття провадження у справі унаслідок задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову (03 травня 2022 року) не сплив обумовлений сторонами десятиденний строк на сплату гонорару адвокату.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «НоваПей» витрат на професійну правничу допомогу у розмір 10000 гривень.

Суд першої інстанції неправильно застосував пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України та частину третю статті 142 ЦПК України, не врахував умови договору про надання правничої допомогу та протоколу узгодження вартості послуг № 10 та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Тому ухвала Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення вимоги позивача про здійснення розподілу судових витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» задовольнити.

Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 03 травня 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» ( ) 10000 (десять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: