Ухвала

22 червня 2022 року

м. Київ

справа № 335/4468/21

провадження № 61-950ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на свою користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 191 400 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року (повний текст якої складено 13 жовтня 2021 року) апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2021 року - без змін.

14 січня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, Державна казначейська служба України подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Крім цього, Державна казначейська служба України заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень та про звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Ткачуку О. С., судді, які входять до складу колегії: Петров Є. В., Калараш А. А.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Ткачука О. С. від 04 лютого 2022 року поновлено Державній казначейській службі України строк на касаційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2021 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року, відмовлено в задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення її від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням в ній передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга, з належним її (їх) обґрунтуванням, а також - сплатити судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 828 грн. При цьому заявнику було роз`яснено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 057, Державна казначейська служба України отримала зазначену ухвалу 14 лютого 2022 року.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві Стрільчуку В. А., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О. Повторний автоматизований розподіл було проведено у зв`язку з обранням судді Ткачука О. С. до Великої Палати Верховного Суду.

Станом на 21 червня 2022 року від Державної казначейської служби України не надійшло до Верховного Суду матеріалів на усунення недоліків касаційної скарги.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Станом на 21 червня 2022 року від Державної казначейської служби України не надійшло заяв про продовження процесуального строку, встановленого для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Ткачука О. С. від 04 лютого 2022 року була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 09 лютого 2022 року. Тобто з урахуванням дати оприлюднення вказаної ухвали в реєстрі та дати отримання її копії засобами поштового зв`язку Державна казначейська служба України, яка згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань має у своєму штаті 12 представників, які уповноважені діяти від її імені в судах України, мала змогу вжити заходів для усунення недоліків поданої нею касаційної скарги та прискорення процедури розгляду касаційної скарги.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони у розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху та її повернення в разі неусунення недоліків), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частинами п`ятою і шостою статті 393 ЦПК України передбачено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Отримавши ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Ткачука О. С. від 04 лютого 2022 року про залишення касаційної скарги без руху, Державна казначейська служба України не виконала вимог цієї ухвали, не подала до Верховного Суду уточненої касаційної скарги з наведеною (наведеними) в ній передбаченою (передбаченими) частиною другою статті 389 ЦПК України підставою (підставами), на якій (яких) подається касаційна скарга, з її (їх) обґрунтуванням, не сплатила судового збору, та не усунула недоліків касаційної скарги, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 01 липня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Запорізької обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук