КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2003/2022
справа №752/2511/19-ц
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Желепи О.В.

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання Ковальової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Дмитра Анатолійовичана ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року, постановлену під головуванням судді Бусик О.Л.,

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

встановив:

Ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року та 21 жовтня 2019 року задоволено подання приватного виконавця Гненного Д.А. про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон без вилучення паспортного документу до виконання зобов`язань у виконавчому провадженні № 5749041 про примусове виконання виконавчого листа № 2-246/11, виданого на виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 листопада 2011 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу та штрафних санкцій.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, застосованого вищенаведеними ухвалами.

ОСОБА_1 вважає обмеження незаконним та таким, що підлягає скасуванню. У її діях відсутній будь-який умисел ухилення від виконання рішення суду. Невиконання нею рішення суду викликане виключно тією підставою, що у неї відсутні кошти для погашення заборгованості у повному обсязі одночасно. На сьогоднішній день заявниця працевлаштувалась, а тому з її заробітної плати можуть здійснюватись відрахування на погашення богу. Вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей, а застосоване обмеження не дозволяє їй здійснювати свої обов`язки щодо виховання дітей в частині їх супроводу за кордон на міжнародні змагання.

Просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року та 21 жовтня 2019 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Скасовано тимчасове обмеження виїзду ОСОБА_1 застосовані ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року у справі 2-246/11 та від 21 жовтня 2019 року в справі № 752/2511/19-ц.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Д.А. подано апеляційну скаргу.

Виконавець вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Скаржник зазначає, що факт ухилення боржниці від виконання рішення суду встановлено судовими рішеннями, якими задоволено його подання про обмеження у праві виїзду. За час виконання рішення суду боржником було сплачено лише два платежі, один це списання коштів з банківського рахунку боржника 25 січня 2019 року в сумі 2679 грн. 80 коп. і 1000 грн. боржник сплатила добровільно 5 жовтня 2021 року. За таких обставин приватний виконавець вважає, що відсутні підстави для скасування заходів обмеження. Крім того посилається на те, що заявник не довела наявність підстав, за яких законом передбачена можливість скасування заходів обмеження.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 18 лютого 2022 року адвокат Жук А.М. зазначає, що відсутні дані, які б свідчили про те, що боржник ухилявся від виконання, боржник працевлаштувалась, подала приватному виконавцю декларацію про доходи, частково погасила борг, що надавало суду підстави для задоволення заяви про скасування обмежувальних заходів, а тому просив суд залишити ухвалу Печерського районного суду від 21 жовтня 2021 року без змін.

В судовому засіданні виконавець доводи скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 - Жук А.М. до суду не з`явився, просив відкласти розгляд справи, через перебування у відрядженні.

Таке клопотання судом відхилено з огляду на не доведеність перебування адвоката у відрядженні.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення привтаного виконавця , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду її заяви були відсутні правові підстави вважати, що заявниця ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується з огляду на те, що ті обставини справи, які суд вважав встановленими є не доведеними, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам та вимогам Закону.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Гненного Д. А. перебуває відкрите виконавче провадження № 57490412 з примусового виконання виконавчого листа №2- 246/2011 від 03.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 09.04.2009 року в розмірі 995370,00 гривень , Індексу інфляції за весь час прострочення 255151, 32 гривень , неустойки в розмірі 3000 000, 00 гривень, 1 700, 00 гривень судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Виконавче провадження відкрито приватним виконавцем 22.10.2018.

Протягом тривалого часу рішення суду боржницею не виконувалось, зокрема: ОСОБА_1 без поважних причин не з`являлась за викликами до приватного виконавця, була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання вимог приватного виконавця, будучи обізнаною про факт відкриття виконавчого провадження, що підтверджується повідомленням (чеками поштових відправлень). Через тривале ухилення боржника від виконання рішення суду у лютому 2019 року приватним виконавцем було направлено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке було задоволено.

Так під час розгляду подання та постановлення ухвали Печерського районного суду в місті Києві від 21.10.2019 в справі № 752/2511/19-ц судом було встановлено, що приватним виконавцем в повному обсязі було вчинено виконавчі дій, наявні докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, з урахуванням того, що боржник, не виконуючи рішення суду, здійснює виїзди за межі України, з метою повного, своєчасного виконання рішення суду, суд дійшов висновку що подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України до виконання зобов`язань за рішенням суду є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Встановлення судом того, що ОСОБА_1 працевлаштувалась і подала заяву про відрахування коштів з її заробітної плати, а також наявність у останньої неповнолітніх дітей та добровільне внесення одного платежу на виконання рішення суду в розмірі 1000 грн. не свідчать про доведеність правових підстав для скасування обмеження у праві виїзду.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно частин 5 та 6 вищевказаної статі суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Колегія суддів зазначає, що доцільність та необхідність вжиття такої юридичної санкції як тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, встановлено ухвалами: Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року у справі 2-246/11 та від 21 жовтня 2019 року в справі № 752/2511/19-ц.

Звертаючись до суду з заявою про скасування вжитого до боржника заходу, ОСОБА_1 не наведено, а судом першої інстанції не встановлено, фактичних даних, які свідчили б про суттєву зміну обставин, що зумовили вжиття цього заходу, або досягнення мети, з якою цей захід застосовано.

З огляду на загальний розмір заборгованості, виконання зобов`язання з погашення боргу на суму 3679,80грн. не дає підстав для застосування частини 5 статті 441 ЦПК України та скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390, 441 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця Гненного Дмитра Анатолійовича задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Жук Андрієм Михайловичем, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Гненний Дмитро Анатолійович , про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосованого на підставі ухвал Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2019 року у справі 2-246/11 та від 21 жовтня 2019 року в справі № 752/2511/19-ц, - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 червня 2022 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді В.А.Кравець

О.Ф.Мазурик