Ухвала

20 червня 2022 року

м. Київ

справа № 712/9873/20

провадження № 61-1341св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальний заклад «Черкаський обласний краєзнавчий музей» Черкаської обласної ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси

від 08 липня 2021 року у складі судді Марцішевської О. М. та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року у складі колегії суддів: Єльцова В. О., Бородійчук В. Г., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального закладу «Черкаський обласний краєзнавчий музей» Черкаської обласної ради (далі - КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей») про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що вона працювала у Черкаському обласному краєзнавчому музеї з 30 жовтня 1978 року. Наказом від 23 березня 2018 року № 27-к переведена на посаду старшого наукового співробітника сектору новітньої історії в складі науково-дослідного відділу історії краю. Наказом від 20 серпня 2020 року

№ 48-к «Про оголошення догани та звільнення ОСОБА_1 » позивачці оголошено догану та з 07 вересня 2020 року звільнено з роботи за пунктом 2 статті 41

КЗпП України. У наказі КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» від 20 серпня 2020 року № 48-к вказано, що підставою цього наказу є вчинення позивачкою грубого порушення Посадової інструкції, внутрішньої Інструкції з організації обліку музейних предметів від 06 лютого 2018 року, Інструкції Міністерства культури України з організації обліку музейних предметів, затвердженої наказом Міністерства культури України від 21 липня 2016 року № 580 та Закону України «Про музеї та музейну справу», яке призвело до втрати довіри з боку адміністрації та неможливості подальшого виконання посадових обов`язків, так як її Посадова інструкція передбачає роботу з фондовою колекцією музею.

Позивач зверталася до Управління Держпраці у Черкаській області щодо проведення відповідної перевірки, та за її результатами встановлено, що посадовою інструкцією старшого наукового співробітника не передбачено укладення договору про матеріальну відповідальність. У наказі про звільнення не конкретизовано зміст порушення, яке вчинено позивачем. Пунктом 1 цього наказу позивачці оголошено догану за грубе порушенням посадової інструкції, Інструкції з організації обліку музейних предметів, затвердженої наказом Міністерства культури України

від 21 липня 2016 року № 580, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України

12 серпня 2016 року за № 1129/29259 та Закону України «Про музеї та музейну справу». За ці ж порушення позивачку звільнено з роботи за пунктом 2 статті 41

КЗпП України. Зазначені дії відповідача щодо застосування двох видів стягнень та безпідставне притягнення позивача до відповідальності є грубим порушенням законодавства. Ні наказом від 20 серпня 2020 року № 48-к ні будь-яким іншим документом не зафіксовано факт порушення позивачем трудових обов`язків, отже, не можливо встановити зміст та дату вчинення порушення, що не дає можливості провести аналіз забезпечення роботодавцем норм статті 148 КЗпП України, яка передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Будь-яких пояснень від позивача роботодавець фактично не вимагав, про що свідчить зміст наказу від 20 серпня 2020 року № 48-к та його дата.

У КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» позивачка пропрацювала 42 роки та за весь цей час у неї не було жодного стягнення, а навпаки ОСОБА_1 більше ніж 15 разів заохочувалась, про що свідчать записи у її трудовій книжці.

Отже, при застосуванні до позивачки дисциплінарного стягнення директором

КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» повністю порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлений нормами трудового законодавства. Позивача нібито звільнено за якісь вигадані правопорушення, що нібито вчинені у 1 кварталі 2018 року, що суперечить вимогам трудового законодавства та грубо порушує права позивача. Будь-яких обов`язків щодо збереження чи обслуговування музейних предметів не передбачено кваліфікаційною характеристикою старшого наукового співробітника, затвердженою наказом Міністерства культури і мистецтв України, Міністерства, праці та соціальної політики України від 14 квітня 2000 року № 168, та Інструкцією з організації обліку музейних предметів, затвердженою наказом Міністерства культури України від 21 липня

2016 року № 580, також не передбачено обов`язків та відповідальності старшого наукового співробітника сектору новітньої історії у складі науково-дослідного відділу історії краю. Посада старшого наукового співробітника сектору новітньої історії у складі науково-дослідного відділу історії краю не належить до посад, звільнення з якої можливе на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України.

Таким чином, наказом від 20 серпня 2020 року № 48-к порушено право позивача на працю, гарантоване статтею 43 Конституції України. Звільнення позивачки з роботи на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України є порушенням КЗпП України, є незаконним, та принижуючим честь та гідність позивачки. Такими діями відповідач завдав позивачці моральної шкоди, яка полягає в тому, що позивачка у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності та необґрунтованим і незаконним звільненням втратила душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, чим майже спровоковано нервовий зрив. Позивач постійно перебуває у напрузі та нервовому стані у зв`язку з хвилюваннями щодо відсутності засобів для забезпечення залежного рівня життя своєї родини. Крім того, позивач є інвалідом другої групи та потребує постійного лікування, підтримання стану здоров`я, а всі зазначені моральні страждання, нанесені позивачці незаконними діями відповідача, негативно впливають на здоров`я як безпосередньо позивачки так і її близьких. Крім того, на фоні наявної інвалідності, зазначені страждання можуть призвести до більш серйозних проблем із здоров`ям, ніж нервовий зрив.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 остаточно просила скасувати наказ

КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» від 20 серпня 2020 року № 48-к «Про оголошення догани та звільнення ОСОБА_1 », зобов`язати КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» поновити ОСОБА_1 на посаді старшого наукового співробітника сектору новітньої історії у складі науково-дослідного відділу історії краю, стягнути з КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 вересня 2020 року до дня поновлення на роботі, стягнути з КЗ «Черкаський обласний краєзнавчий музей» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення мотивоване тим, що відповідачем доведено вчинення позивачкою як працівником, посадова інструкція якої передбачає роботу з фондовою колекцією музею винних дій, які виразились у використанні в особистих інтересах зображення довіреної їй культурної цінності - Рукописного зошиту Василя Симоненка

1962-1963 років, що обґрунтовано викликало втрату довір`я та послугувало підставою для її звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41

КЗпП України.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , залишено без задоволення. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня

2021 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування наказу відповідача про оголошення догани та звільнення позивача на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У січні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду

м. Черкаси від 08 липня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду

від 17 грудня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389

ЦПК України, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми матеріального права, зазначеної у пункті 46 постанови Кабінету Міністрів України

від 20 липня 2000 року № 1147 «Про затвердження Положення про Музейний фонд України», статтях 12, 15, 21 Закону України «Про авторське право та суміжні права». Крім того, у касаційній скарзі представник заявниці посилається на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України (судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України) як на підставу касаційного оскарження судових рішень. Зокрема, представник заявниці у касаційній скарзі зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на касаційну скаргу.

Щодо клопотання про розгляд справи за участі позивача та її представника

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 просить розгляд касаційної скарги здійснювати у судовому засіданні за участі позивачки та її представника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право особи бути присутньою під час розгляду справи може бути реалізовано у разі розгляду такої справи у відкритому судовому засіданні, у всіх інших випадках присутність інших осіб при розгляді справи у порядку письмового провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Сторона позивача реалізувала свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності на стадії касаційного перегляду справи, шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про розгляд справи судом касаційної інстанції за участю позивачки не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати ОСОБА_1 лише особисто в суді, крім тих, які викладені письмово у касаційній скарзі.

Верховний Суд, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню, вважає, що у цій справі відсутні підстави для виклику заявника в судове засідання для надання особистих пояснень на стадії касаційного перегляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , поданого її представником ОСОБА_2 .

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , поданого її представником ОСОБА_2 , про розгляд справи у судовому засіданні за її участі та її представника відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу «Черкаський обласний краєзнавчий музей» Черкаської обласної ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2021 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 грудня 2021 року призначити до судового розгляду на 29 червня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний