Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2022 Справа №607/21107/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участі секретаря судового засідання Мокрій М.О.

позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 6000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що діти сторін справи проживають із позивачкою та перебувають на повному її утриманні; біологічний батько дітей аліментів на їх утримання добровільно не надає, інших дітей чи непрацездатних батьків на його утриманні немає, отримує доходи як керівник ТОВ Компанія Профібуд, а тому, з огляду на розмір отримуваних відповідачем доходів позивачка вважає, що відповідач може щомісячно виділяти на утримання дітей 6000 гривень, тобто по 3000 гривень на кожну дитину.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача щодо позовних вимог чітко не висловився. Просив розгляд відкласти. В останнє засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення та дослідивши докази Судом встановлені наступні обставини.

05 лютого 2009 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №86. В шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка разом з малолітніми дітьми проживає в АДРЕСА_1 . Діти перебувають на її утриманні, остання займається їх доглядом та вихованням, розвитком, освітою і лікуванням. Мати дітей купує їм одяг, взуття, предмети гігієни і догляду, їжу. Позивачка працює вчителем англійської мови в ТЗОШ № 4.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3 проживає окремо від дітей, працевлаштований керівником ТОВ Компанія Профібуд, а також на посаді менеджера зі збуту ТОВ ТІАНДІ. 11.03.2005 року, державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, відповідачу видане свідоцтво про право на спадщину за законом, на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно частини 1 статті 1 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років (частини 1 та 2 статті 7 Сімейного кодексу України).

Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавцем у статті 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач на постійній основі не бере участі в утриманні малолітнього сина та доньки ОСОБА_3 є особою працездатного віку, будь-яких доказів, що за станом здоров`я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов`язків щодо належного утримання дітей не здобуто.

Суд обовязково враховує, що відповідач працевлаштований керівником ТОВ Компанія Профібуд, а також на посаді менеджера зі збуту ТОВ ТІАНДІ. Отримує дохід та жодних перепон докласти додаткових зусиль з метою належного матеріального утримання відповідачем власних дітей, Суд не вбачає.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, ціновий рівень сучасної України, необхідність забезпечення прав малолітніх сина та доньки сторін справи на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, Суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 5, 89, 141, 264, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи стягувати з 17.11.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 922, 40 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня з дня складання повного тексту. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк