Справа № 128/1077/22
УХВАЛА

15.06.2022 м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина», про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина», про визнання протиправними та скасування рішень, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення 45 сесії 8 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 03.06.2022 № 2, а також № 3 «Про припинення права оренди земельної ділянки комунальної власності Стрижавської селищної ради».

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення його позову, а саме заборонити Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області вчиняти дії, спрямовані па реалізацію оскаржуваних ним рішень, а також вчиняти інші дії, спрямовані на припинення його права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0578 площею 0, 6348 га, та щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0577 площею 1, 7830 га на території Стрижавської територіальної громади за межами смт Стрижавка, Вінницького району Вінницької області до набрання рішенням суду законної сили.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позов подано з тих підстав, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень не було враховано наявності на земельних ділянках належного позивачу нерухомого майна, не застосовано положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, а також було помилково визначено строк закінчення даних договорів, який спливає 15.09.2022, та передчасно припинено договори оренди землі, чим порушено його права як власника нерухомого майна та орендаря даних земельних ділянок.

На думку позивача, в даний час існують ризики, за наявності яких невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду. Зокрема, вважає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову наслідком може бути внесення па підставі оскаржуваних рішень відомостей в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про припинення права оренди земельних ділянок за ним, що в свою чергу призведе до вилучення земельних ділянок з його користування та унеможливить реалізацію ним права не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договорів, тобто не пізніше ніж 15.08.2022, направити відповідачеві як орендодавцю повідомлення про намір продовжити дію договорів та взагалі унеможливить його користування земельними ділянками на підставі ще діючих договорів, та крім того, призведе до неможливості сплати ним як орендарем орендної плати в бюджет за цей період. Крім того, виконання таких рішень перешкодить позивачу використовувати належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме об`єкти нежитлової нерухомості, якими він володіє спільно з ПП «Агрофірма Батьківщина». Позивач вважає, що в разі задоволення позову він буде вимушений вживати додаткових заходів для поновлення його права на користування земельними ділянками, зокрема і шляхом звернення до реєстратора з заявою про поновлення записів про наявне в нього право оренди. Крім того, наявність таких рішень дає можливість Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області передати вказані земельні ділянки в оренду іншій особі з порушенням його права як власника нерухомого майна на поновлення дії договорів оренди.

Заходів зустрічного забезпечення позивач не пропонує, оскільки вважає, що забороною вчиняти певні дії відповідачу не може бути завдано ніяких збитків.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Умови для вжиття заходів забезпечення позову встановлені ст. 149 ЦПК України, та ними є наявність між сторонами дійсного спору та наявність ризиків істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно п. 4 згаданої постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає компетенцію сільських, селищних міських рад, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Вказані питання мають вирішуватися виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Аналіз норм матеріального права, зокрема Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», дає суду підстави дійти висновку, що право здійснювати розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передавати їх у власність або користування фізичним особам, належить до виключної компетенції органу місцевого самоврядування шляхом голосування на пленарних засіданнях ради.

Так, позивач просить вжити заходів забезпечення його позову, а саме заборонити Стрижавській селищній раді Вінницького району Вінницької області вчиняти дії, спрямовані на реалізацію оскаржуваних ним рішень, а також вчиняти інші дії, спрямовані на припинення його права оренди щодо двох земельних ділянок до набрання рішенням суду законної сили.

Водночас, позивачем не визначено конкретні дії, які він просить заборонити вчиняти відповідачу. Тобто позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Стрижавській селищній раді як органу місцевого самоврядування вчиняти невичерпний перелік дій, що може включати дискреційні повноваження такого органу місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, щоселищна рада має намір вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок, в тому числі щодо надання їх в оренду іншим особам, а також не обґрунтованоз посиланням на відповідні докази, що оскаржувані ним рішення не виконані у встановлений ними спосіб, а також невідповідність таких дій законним повноваженням органу місцевого самоврядування.

При цьому, згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову фактично призведене до зупинення виконання рішення органу місцевого самоврядування до вирішення спору по суті, та з огляду на заявлені позовні вимоги, такий спосіб суперечить ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Також позивачем не обґрунтовано з посиланням на відповідні докази, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у випадку незастосування тих заходів забезпечення позову, яких він просить. Саме лише посилання в заяві на те, що пунктом 3 оскаржуваних рішень доручено селищному голові ОСОБА_2 подати заяви для внесення відповідних змін у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо спірних земельних ділянок, не є достатнім доказом унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто позивачем суду не надано будь-яких доказів про те, що орган місцевого самоврядування має намір вчиняти дії з приводу вказаних земельних ділянок до вирішення даного спору по суті. В заяві не зазначено, чи мають інші особи, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстроване право на використання вказаних земельних ділянок на даний час.

Отже, заява про забезпечення позову є такою, що не підтверджує належними і допустимими доказами обставин, якими законодавець визначає можливість вжиття заходів забезпечення позову (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

За таких обставин суду не доведено доцільності застосування зазначених в заяві обмежень, крім цього, застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить позивач, призведе до непропорційного обмеження судом повноважень селищної ради, наданих їй відповідно до закону, у вигляді необґрунтованого втручання в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладені обставини, вжиття заходів забезпечення позову в даній цивільній справі з підстав, які вказані і обґрунтовані в заяві про забезпечення позову, зважаючи на заявлені позовні вимоги немайнового характеру, не доведення обставин, які вказують на те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову в справі може призвести до утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову, ризик невиконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову позивачем не доведений, та вказаний захід забезпечення позову не є співмірним заявленим вимогам, при цьому полягає у втручанні в дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування за відсутності доказів недобросовісної поведінки його як відповідача, тому правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Приватне підприємство «Агрофірма Батьківщина», про визнання протиправними та скасування рішень, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: