ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3053/21
Провадження № 2/362/667/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Берковської Д. С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив припинитиправо власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка належить відповідачу у спільному майні, за вимогою інших співвласників. Також просив судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 0,600 га, кадастровий номер : 01:016:0348, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської нотаріальної контори Фещук Н. І., зареєстрованого в реєстрі за № 6-1131 спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його доньки: ОСОБА_1 - 2/3 частини та ОСОБА_4 - 1/3 частини.

Вказував, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні майном, постійно свариться, погрожує, не йде на будь-які домовленості. На прохання позивача здійснити продаж своєї частки, відповідач категорично відмовляється. Вказані факти підтверджуються відповідними актами. За таких обставин, ведення спільного господарства та володіння однією земельною ділянкою є неможливим.

Також зазначав, що на прохання позивача Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮнітетФінанс Груп» було виготовлено Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки» для встановлення незалежної ринкової вартості земельної ділянки, яка належить відповідачу, згідно з яким 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,0200 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить - 54 933 грн.

Посилаючись на викладені обставини, положення п.3 ч.1 ст. 365 ЦК України, представник позивача просив позов задовольнити.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі (а.с. 51).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті.

Не погоджуючись з даним позовом, відповідач подала відзив, у якому зазначала, що позивач звернувшись до суду в позовній заяві не вказала той факт, що на спірній земельній ділянці розташований садовий будинок з господарськими спорудами, який був побудований батьком позивача та відповідача - ОСОБА_4 у 2003 році. Зазначений будинок не було введено в експлуатацію у зв'язку з чим, правовстановлюючі документи на нього відсутні. У вказаному будинку останні сім років за життя проживали мати та батько позивача і відповідача. Вона - відповідач разом з дітьми приїжджала до своїх батьків. На даний час, цим будинком користується лише вона, так як у позивача є власна земельна ділянка та садовий будинок в цьому ж товаристві та на цій же вулиці, ділянка № НОМЕР_1 . Відсутність правовстановлюючих документів на садовий будинок, що розташований на спірній земельній ділянці, стало причиною того, що відповідач не змогла оформити право власності на 1/3 його частину в порядку спадкування. Проте, така можливість передбачена, на її - відповідача замовлення виготовлено технічний паспорт на садовий будинок та господарські будівлі і споруди АДРЕСА_1 в садовому товаристві « Веселка », і вона має намір реалізувати таку можливість шляхом звернення з відповідним позовом до суду. Вказувала, що відчуження у неї 1/3 частину земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності з позивачем призведе до фактичної і остаточної втрати можливості користування садовим будинком, що завдасть її інтересам та членам її сім`ї істотної шкоди. Дана позиція узгоджується з правовою позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду у своїй постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17. Посилаючись на те, що припинення її права на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень 365 ЦК України завдасть істотної шкоди її інтересам, та що позивач не обгрунтувала належними та допустимими доказами наявності обставин передбачених п.1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовувідсутні (а.с.59-61).

Представник позивача - ОСОБА_3 подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідач викладені в позовній заяві обставини не спростувала, відповідних доказів, які спростовують вказані обставини не надала. Вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову. Просив позов задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі позивача та її представників (а.с.15-20).

Представник відповідача - ОСОБА_5 позов не визнав, просив у задоволенні відмовити, розгляд даної справи та проголошення рішення просив здійснювати без участі сторони відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно не підлягає до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають упорядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 грудня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. та зареєстрованого у реєстрі за № 6-113, спадкоємцями майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його доньки: ОСОБА_2 -1/3 частки та ОСОБА_1 - 2/3 часток (а.с. 9).

Згідно з вказаним свідоцтвом на спадщину за законом спадщина, на яку в зазначених частках видані свідоцтва ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , складаєтьсяз земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер :01:016:0348, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,60 га, кадастровий номер :01:016:0348, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частки та ОСОБА_1 в розмірі 2/3 часток (а.с.37).

Між сторонами, які є співвласниками спільного майна виник спір щодо володіння та користування належною їм на праві спільної часткової власності земельною ділянкою.

Згідно з актами наданими представником позивача - ОСОБА_3 від 15 квітня 2021 року та від 12 травня 2021 року спільне користування, володіння та ведення спільного господарства земельною ділянкою неможливе, на пропозицію позивача продати 1/3 частку спільного майна відповідач категорично відмовляється (а.с.13-14).

Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮнітетФінанс Груп» на замовлення позивача, 1/3 частина земельної ділянкиплощею 0,0200 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить - 54 933 грн. (а.с. 15-30).

Згідно з листом садівницького товариства «Веселка» від 02.10.2021 р. № 26 на території садової ділянки за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться двоповерховий будинок та господарські будівлі (а.с. 63).

Відповідно до технічного паспорту на садовий будинок та господарські будівлі і споруди, виготовленого ТОВ Ідеал-Центр 08 серпня 2021 року на замовлення відповідача на спірній земельній ділянці за вказаною адресою розташований садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 157,1 кв. м, що складається з цокольного поверху (майстерня, гараж, тощо), першого та другого поверхів. Зазначений будинок побудований у 2006 році, а господарські будівлі у 2006 та 2010 роках (а.с. 69-77).

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст. 321 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації ( ст. 358 ЦК України).

Пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників,якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд Україниу постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16 та Верховний Суд у постановах від 18 липня 2019 року у справі № 210/2236/15 та від 14 травня 2021 року у справі № 344/120/16-ц.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, провадження №12-180гс18 зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи.

Як встановлено судом предметом спору між сторонами є земельна ділянка, що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

1/3 частки спірної земельної ділянки належить на праві приватної спільної часткової власності відповідачу, а інших 2/3 часток позивачу (а.с.37).

Звернувшись до суду з позовом, представник позивача заявив вимоги до відповідача про припинення права власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка належить їй у спільному майні, з підстав того, що спільне володіння і користування майном є неможливим відповідно з п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України.

На підтвердження неможливості спільного користування та володіння земельною ділянкою представник позивача надав акти від 15 квітня 2021 року та від 12 травня 2021 року (а.с.13-14).

Зазначені акти відповідач не спростувала.

В той же час, судом також встановлено, що на спірній земельній ділянці знаходиться двоповерховий будинок та господарські будівлі, що підтверджується листом садівницького товариства «Веселка» від 02.10.2021 р. № 26 (а.с. 63).

Факт наявності на спірній земельній ділянці будинку та господарських будівель і споруд також підтверджується технічним паспортом, виготовленим ТОВ Ідеал-Центр 08 серпня 2021 року на замовлення відповідача (а.с. 69-77).

Із вказаного технічного паспорту вбачається, що зазначений будинок побудований у 2006 року, а господарські будівлі і споруди у 2006 та 2010 роках.

Ураховуючи наявність, та саме існування на спірній земельній ділянці будинку та господарських будівель і споруд, користування цим будинком та господарськими будівлями і спорудами є неможливим без користування цією земельною ділянкою.

Таким чином, відчуження належної відповідачу 1/3 частки у спільному майні призведе до фактичної остаточної втрати відповідачем можливості користуватися будинком та господарськими будівлями і спорудами, розташованого на спірній земельній ділянці, якими користується відповідач, і на 1/3 частку яких вона має законне право. Натомість позивач, у такому разі, навпаки, набуде фактично можливість самостійно користуватись земельною ділянкою, на якій розташований вказаний будинок та господарські будівлі і споруди, яким користується відповідач, і на 1/3 частку яких остання має законне право.

З огляду на викладене, суд вважає, що припинення права власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка належить відповідачу у спільному майні завдасть істотної шкоди її інтересам як співвласника.

Виходячи, зі встановлених, на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, досліджених і оцінених кожен окремо та в їх сукупності, обставин справи, норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про припинення права на 1/3 частку у спільному майні, відсутні.

Одночасно слід зазначити, що умови передбачені ч. 2 ст. 365 ЦК України позивач не виконала, вартість 1/3 частки спірної земельної ділянки на депозитний рахунок суду не внесла.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями статтею 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 317, 319, 321, 365 ЦК України, статтями 4, 10-12, 76-80, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлено 07.06.2022 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко