Справа № 456/4934/21
Провадження № 2/456/130/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31 січня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В. ,

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в її користь 9400 грн матеріальної шкоди, поклавши судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що 27.12.2019 її колишній чоловік ОСОБА_2 , зустрівши її разом з дитиною на АДРЕСА_1 , вчинив конфлікт, у ході якого наніс їй тілесні ушкодження у виді двох ударів по обличчю, в результаті чого вибив два передні зуби. Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2020, який залишений без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.05.2021, відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 год. громадських робіт, стягнуто на її користь 15000 грн моральної шкоди. При цьому вимогу про стягнення матеріальної шкоди під час розгляду кримінальної справи вона не заявляла, оскільки на той час неможливо було визначити суму такої, а тому звертається до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9400 грн.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався правом на подання відзиву.

Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2021 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 20/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового заідання на 27.10.2021. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 21/.

Ухвалою суду від 27.10.2021 судове засідання відкладено на 19.11.2021 /а.с. 25/.

Ухвалою суду від 19.11.2021 судове засідання відкладено на 10.12.2021 /а.с. 32/.

Ухвалою суду від 10.12.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.01.2022 /а.с. 39/.

Розгляд справи по суті відбувся 31.01.2022 за участю представника позивачки адвоката Горзова О.О.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати на оплату правової допомоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів.

Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області суду від 30.09.2020 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Цивільни й позов про відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15000 грн моральної шкоди /а.с. 6-10/.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.05.2021 вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2020 залишено без змін /а.с. 11-14/.

Наявні в матеріалах справи фіскальні чеки, рахунок замовлення та квитанція за послуги № 112 від 10.03.2020 підтверджують оплату медичних послуг позивачкою на загальну суму 9400 грн /а.с. 15, 17-19/.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із вчиненням відповідачем кримінального правопорушення стосовно позивачки та заподіянням їй у зв`язку з цим матеріальної шкоди.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини 2 статті 11 ЦК України).

Нормами ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Нормами ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей 11, 22, 599, 1166 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України № 6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Крім цього, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а також вимоги частини 6 статті 82 ЦПК України, відповідно до яких вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 27.12.2019 близько 16 год. на вул. Січових Стрільців у с. Бережниця Стрийського району Львівської області відповідач спричинив позивачці умисне легке тілесне ушкодження, вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, в чому його 30.09.2020 вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області визнано винним та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили та відповідно до ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення під час розгляду даної цивільної справи.

Надаючи оцінку аргументам сторін щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд зазначає, що за загальним правилом підставами цивільно-правової відповідальності виступає передбачений законом склад правопорушення - сукупність наступних елементів: наявність шкоди, протиправності, вини та причинного зв`язку між винними протиправними діями і наслідками негативного характеру.

Щодо наявності чи відсутності заподіяння позивачці майнової шкоди суд звертає увагу, що майнова шкода позивачці була заподіяна і ця обставина підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами: фіскальними чеками та квитанцією за стоматологічні послуги, які підтверджують сплату позивачкою отриманих нею медичних послуг на загальну суму 9400 грн. Вказана шкода заподіяна позивачці внаслідок протиправних, винних дій відповідача, наявність яких підтверджується вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.09.2020, і перебуває у безпосередньому причинному зв`язку між діями відповідача та наслідками негативного характеру для позивачки.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивачки слід стягнути 9400 грн завданої матеріальної шкоди.

Щодо судових витрат.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка в силу п. 5. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду даної справи, тому відповідно до ч. 6 ст. 144 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Також у судовому засіданні представник позивачки наголошував на необхідності вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких таким надано відповідні докази.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Наведена правова позиція викладена в додатковій Постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

Позивачкою долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 52 від 16.09.2021 про оплату 1000 грн за написання позовної заяви, витяг з договору № 13/21 про надання правової допомоги від 19.08.2021, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 19.08.2021 за № 13/21 від 31.01.2022 на загальну суму 1500 грн та квитанцію до прибуткового касового ордера № 03 від 31.01.2022 на суму 1500 грн. Таким чином загальна вартість наданих клієнту послуг становить 2500 грн.

Суд погоджується з доводами представника позивачки про те, що долучені до матеріалів заяви документи підтверджують надання їй адвокатом правової допомоги при розгляді справи № 456/4934/21 та оплату таких позивачкою, а тому у зв`язку із задоволенням позовним вимог з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн, що є обгрунтованим та співмірними із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ( АДРЕСА_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий Стрийським МВ ГУДМС України у Львівській області 16.05.2015; РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 9400,00 (дев`ять тисяч чотириста грн 00 коп.) грн та 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.) судового збору в користь держави.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачкою до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Повний текст рішення складено 08.02.2022.

Суддя Л.В.Гула