Справа№938/660/21
Провадження № 2/938/33/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Ласкурійчук С.І.,

розглянувши цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,

за участю:
від позивача: представника ОСОБА_3 ;

від відповідача: ОСОБА_2 ;

Обставини справи.
У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону.

Ухвалою суду від 29.11.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 23.12.2021.

За клопотанням відповідача заявленим у судовому засіданні, для надання йому можливості скористатися правовою допомогою адвоката, розгляд справи було відкладено на 17.01.2022.

В судовому засіданні 17.01.2022, у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи було відкладено на 01.02.2022.

Проте, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Джуса Р.В. в період із 01.02.2022 по 16.02.2022 судове засідання у справі №938/660/21, призначене на 01.02.2022, не відбулось.

Ухвалою суду від 17.02.2022 розгляд справи в судовому засіданні призначено на 04.03.2022.

В судове засідання 04.03.2022 учасники справи не з`явились, докази отримання позивачем та відповідачем судових повісток про виклик в судове засідання, станом на день розгляду справи -04.03.2022 на адресу суду не повернулись. Представник позивача - ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою про отримання судової повістки.

З огляду на викладені обставини, судове засідання було відкладено на 07.04.2022.

15.03.2022 на адресу суду повернулися рекомендовані повідомлення, про вручення позивачу та відповідачу судових повісток, якими суд здійснював їх виклик в судове засідання на 04.03.2022, з яких вбачається, що судові повістки сторонами отримані 04.03.2022, тобто в день проведення судового засідання.

В судове засідання 07.04.2021 сторони не з`явилися, хоча повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання у встановленому процесуальним законом порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу, за якою сторони вже отримували поштову кореспонденцію, а саме: АДРЕСА_1 .

Позивач та відповідач причини неявки суду не повідомили, а відомості про вручення їй судової повістки про виклик до суду, станом на день розгляду справи - 07.04.2022 на адресу суду не повернулися.

Представник позивача - ОСОБА_3 , причини неявки не повідомила, про дату, час та місце судового засідання була повідомленою, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про вручення судової повістки, яку вона отримала 10.03.2022.

Наступне судове засідання було відкладено на 27.04.2022.

В судове засідання 27.04.2022 учасники справи не з`явилися. Від позивача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просить справу розгянути без її участі.

Від відповідача ОСОБА_2 секретарем судового засідання Мартищук Н.І., 27.04.2022 отримано телефонограму, в якій ОСОБА_2 повідомив, що на даний час він мобілізований на військову службу, а також просив судове засідання відкласти.

У зв`язку з цим та з метою звернення до Верховинського територіального центру комплектування та соціальної підтримки із запитом щодо надання інформації про те, чи проходить ОСОБА_2 військову службу у складі Збройних сил України, розгляд справи було відкладено на 16.05.2022.

В судове засідання 16.05.2022 учасники справи не з`явилися. Про дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку.

В матеріалах справи наявна заява позивача ОСОБА_1 , в якій вона позовні вимоги підтримала, просить справу розгянути без її участі.

Відповідач причини неявки суду не повідомив. На адресу суду, в черговий раз повернулося неврученим поштове відправлення, яким судом скеровувалася судова повістка про виклик до суду на 16.05.2022 відповідача, із відміткою поштової установи "адресат відсутній за вказаною адресою".

Наступне судове засідання відкладено на 27.05.2022.
В судове засідання 27.05.2022 сторони в черговий раз не з`явилися. Про дату та час розгляду справи повідомлялися у встановленому процесуальним законом порядку. Причини неявки суду не повідомив. При цьому, докази вручення відповідачу судової повстки на адресу суду, станом на дату розгляду справи - 27.05.2022, не повернулися.
27.05.2022 на адресу суду надійшов лист Верховинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у відповідь на запит суду, в якому повідомлено, що ОСОБА_2 був призваний на військову службу по мобілізації 14.03.2022 до в/ч НОМЕР_1 .
Наступне судове засідання було відкладено на 14.06.2022.
В судове засідання 14.06.2022 з`явився відповідач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , які надали пояснення по суті позову.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 20.07.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Буковецькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що незважаючи на те, що вони з відповідачем проживають в одному будинку, вона фактично сама здійснює утримання дітей, намагаючись забезпечувати їм достатній рівень життя. Відповідач жодної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, хоча має змогу надавати допомогу, оскільки є молодою, працездатного віку особою, працює сезонно опалювачем у Буковецькій гімназії від 22.10.2018. Натомість, вона являється інвалідом ІІІ групи, офіційно непрацевлаштована, а єдиним джерелом її доходів є пенсія по інвалідності, якої не вистачає на забезпечення сім`ї всім необхідним.

Сплачувати аліменти у добровільному порядку відповідач відмовляється, а тому вона змушена звернутися до суду. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 14.06.2022 представник позивача ОСОБА_3 , яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав що викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що на даний час шлюб між стороними розірвано, на підтвердження чого надала копію рішення про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також зазначила, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, а тому просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Правова позиція відповідача.
Відповідач у судовому засіданні надав пояснення в яких підтвердив, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою та від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей, які на даний час проживають з позивачкою. Дійсно, шлюб між ним та позивачкою розірваний, на даний час він служить у лавах Збройних сил України та отримує дохід в розмірі, близько 30000,00грн.

Зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей, однак у меншому розмірі, ніж заявила позивач, а саме по 1500 грн.

Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 20.07.2009 було укладено шлюб, який зареєстровано Буковецькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 20.07.2009 (а.с.4).

Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія НОМЕР_3 від 04.09.2009 та серія НОМЕР_4 від 07.02.2018, виданими Буковецькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.7,8).

Згідно з довідкою про склад сім`ї від 26.08.2021 №343, виданою Буковецьким старостинським округом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входить: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка. ОСОБА_1 не працює і не працювала. Інвалід ІІІ групи (а.с.9).

Згідно з довідкою, виданою Верховинським Управління соціального захисту насеення Верховинської РДА, позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні та отримує державну соціальну допомогу, як інвалід ІІІ групи (а.с.10).

Рішенням Верховинського районного суду від 20.12.2021 шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано (а.с.83-86).

Згідно із листом Верховинського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №982 від 27.05.2022, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , призваний на військову службу по мобілізації 14.03.2022 до військової частини НОМЕР_1 (а.с.66).

Оцінка суду.
Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку із утриманням їхніх спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З врахуванням положень ч.ч.2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народилося двоє дітей син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія НОМЕР_3 від 04.09.2009 та серія НОМЕР_4 від 07.02.2018, виданими Буковецькою сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області.

На даний час, неповнолітні діти сторін по справі проживають із позивачем, шлюб між сторонами розірвано рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2021.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення, в яких підтвердив, що проживає окремо, а діти проживають зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

В той же час судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо визначення способу виконання відповідачем свого обов`язку з утримання неповнолітніх дітей. Позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати.

А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей є підставною.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з якими проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Позивач просить суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень нуль копійок) на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Судом встановлено, що позивачка не працює, є інваолідом ІІІ групи, та не може самостійно утримувати дитину. Відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечив проти задоволення позову, в частині стягнення по 1500,00гон на кожну дитину.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні, а прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

При цьому, слід зазначити, що закріплений на законодавчому рівні розмір прожиткового мінімуму не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів.

Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

А тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує потреби дитини даного віку, матеріальний стан позивачки та відповідача, а саме те, що діти проживають з матір`ю яка отримує невисоку державну допомогу, як інвалід ІІІ групи, відповідач отримує регулярний дохід, який складає бльзько 30000,00 грн., інших аліментних зобов`язань немає.

На підставі наведеного, врахувавши обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень нуль копійок) на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 22 жовтня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття..

Вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дітей.

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Судові витрати.
З відповідача підлягають стягненню на користь держави 908,00грн судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень нуль копійок) на кожну дитину, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 22 жовтня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень нуль копійок) у межах платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 20.06.2022.

Суддя Роман ДЖУС