справа № 156/283/22
Провадження № 2/156/181/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
20 червня 2022 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого судді Бєлоусова А. Є.,
за участю секретаря судового засідання Киці Л. Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт. Іваничі цивільну справу № 156/283/22
про стягнення боргу за договором позики,
Для участі в судовому засіданні ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_3 у поданій заяві від 20.06.2022 року просили проводити розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовільнити.
Відповідачка для участі в судовому засіданні не прибула, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлень - судових повісток, які містяться у матеріалах справи (а.с.24).
Ухвалою судді від 03.06.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. Судове засідання призначено на 20.06.2022 року о 13 год.
Про дату та час розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки, яке містяться у матеріалах справи (а.с.24).
Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідачка відзив на позов не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд вважає можливим розгляд справи здійснювати без участі сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року відповідачкою одержано від позивача в борг грошові кошти в сумі 1100 доларів США готівкою та 300 Євро, які ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути через три місяці, тобто до 15 травня 2019 року (а.с. 26). Наведена обставина підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом розписки.
Однак, станом на час розгляду справи відповідачка свого обов`язку щодо повернення вказаної суми грошових коштів виконала частково, а саме повернула 200 доларів США.
Статтею 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- або багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей того ж роду та такої ж якості.
Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлені розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Крім того, частиною першою статті 1049ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець за цим договором набуває тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як слідує із розписки, борг відповідачем мав бути повернутий в строк до 15 травня 2019 року. Проте до цього часу ОСОБА_2 повернула лише 200 (двісті) доларів США. Строк повернення коштів за договором позики минув, однак, відповідачкою грошове зобов`язання в строк, передбачений розпискою, виконано частково.
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.
Наявність оригіналу розписки у ОСОБА_1 свідчить про невиконання умов договору позики відповідачем.
Враховуючи ту обставину, що позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, а відповідач, як позичальник, позику в установлений розпискою строк повернула частково, то таку суму боргу слід стягнути на користь позивача в примусовому порядку.
Таким чином з відповідача слід стягнути 38 744,61 грн. богу згідно з розпискою від 15 лютого 2019 року, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає до задоволення.
Окрім суми основного боргу, позивач відповідно до ст. 625 ЦК України також просив стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Із змісту статті 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача, а саме щодо стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми за період з 15.05.2019 року по 05.05.2022 року, що становить 3174,9 грн.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати щодо сплаченого судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Соколов Микола Васильович, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 980 від 27.10.2017 року, довіреності від 18.04.2021 року;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП невідомий, , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Суддя А. Є. Бєлоусов