Номер провадження: 22-ц/813/6537/22
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»,

третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Ніла Євгенівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року у складі судді Сувертак І. В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Укрдебт Плюс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Червинська Ніла Євгенівна, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення запису про право власності.

12.01.2022 позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій;

- заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно, а також іншим суб`єктам на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії (реєстрація прав та їх обтяжень) з квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій. Заборонено ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Укрдебт Плюс» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «Укрдебт плюс» вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням або передачею у будь-який спосіб третім особам квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав обґрунтування та не послався на конкретні обставини, з якими пов`язувалося б утруднення чи неможливість виконання рішення суду та виходив лише із предмета заявлених вимог. Заявником не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення в даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання такого рішення, та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено та не порушить збалансованості інтересів сторін у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

28.06.2022 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

04.07.2022 року від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що позивач доводи щодо апеляційної скарги виклав у своєму відзиві на неї, матеріали справи містять необхідні докази для її вирішення, предметом перегляду є ухвала суду, а не рішення у справі по суті, а явка до суду не є обов`язковою, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе здійснити її розгляд без участі сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.08.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності співмірності заходів забезпечення позову і заявлених позовних вимог, а також з наявності обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції неможна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, і накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона вчиняти певні дії (пункти 1, 2, цієї норми).

За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22 грудня 2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У справі, яка переглядається, позивач просила про забезпечення позову шляхом: 1) накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборони державним реєстраторам та будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії з квартирою; 3) заборони відповідачу володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою та знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти та виселяти інших осіб, проникати та входити до квартири, укладати договори оренди; 4) заборони відповідачу вчиняти дії щодо обмеження позивача у користуванні та володінні квартирою.

Між тим, без наведення обґрунтування відповідних висновків судом у цій справі вжито заходи у вигляді арешту квартири та заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій, що є неспівмірним із заявленими вимогами.

Забезпечуючи позов шляхом накладення арешту на вказане нерухоме майно, а також заборони відповідачу володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, проникати та входити до квартири, укладати договори оренди, не звернув увагу на те, що такий захід чинить перешкоди у користуванні квартирою ТОВ «Укрдебт Плюс», право власності якого не спростоване, та яка належить відповідачу.

Заборона ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 вжита судом без врахування того, що на час подання позову ОСОБА_1 не є власником квартири, і таке обмеження з очевидністю не відповідає позовним вимогам та порушує право відповідача.

Оскільки в зазначеній частині ухвала суду не відповідає вимогам закону з мотивів та підстав викладених вище, а вжиті заходи не відповідають меті інституту процесуального закону, тому підлягає скасуванню із постановленням нової про відмову в задоволенні таких вимог.

Водночас слід погодитися з тим, що заходи забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам та будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на квартиру, забезпечать позов у разі задоволення вимог про припинення права власності відповідача, оскільки відчуження квартири, яка є предметом спору, може утруднити виконання рішення суду.

В цій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2022 року в частині накладення арешту на квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій; заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, загальною площею 46,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії з володіння, користування та розпорядження квартирою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в тому числі знімати з реєстрації мешканців квартири, вселяти інших осіб до вказаної квартири, проникати та входити до вказаної квартири, укладати договори щодо оренди квартири, щодо надання/припинення комунальних послуг та інших дій; заборони ТОВ «Укрдебт Плюс» вчиняти будь-які дії щодо обмеження прав ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 19.08.2022.

Головуючий:

Судді: