№ 207/1523/22
№ 2-о/207/58/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Бистрова Л.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

14 червня 2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно з ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Дослідивши отримані матеріали, судом встановлені недоліки заяви, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення заяви без руху за наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявником не сплачено судовий збір або не надано доказів про звільнення від його сплати.

Заявник звернувся до суду із заявою, яка має вимогу: встановити факт, що його вимушене переселення в квітні 2022 року відбулося з території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії з міста Покровськ Донецької області до міста Кам`янське Дніпропетровської області внаслідок повномаштабного вторгнення та збройної агресії Російської Федерації протии України.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України Про судовий збір визначено, що за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством сплачується судовий збір.

Згідно ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір сплачується у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2481 грн..

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання заяви в порядку окремого провадження, яка подана фізичною особою, встановлена ставка судового збору 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на день звернення до суду становить 496,20 грн..

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір, за подання позовної заяви, що має немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

Заявником заявлено вимогу в порядку окремого провадження, таким чином, він має сплатити судовий збір в розмірі 496,20 грн. за вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, за наступними реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Дніпропетровській обл./Баглійський р/22030101, Код отримувача: (ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку: (IBAN) 0004635, «00» без деталізації за відомчою ознакою та надати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначених недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали.

Частиною3 ст.185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 175, 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975, Де Жуффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає заявнику у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути недоліки, викладені в ухвалі в строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.О.Бистрова