Справа № 347/1770/21
Провадження № 22-ц/4808/620/22
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Пнівчук О.В., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Курило Вікторії Григорівни на рішення Косівського районного суду, ухвалене суддею Крилюк М.І.8 лютого 2022 року в м. Косові у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів, визнання умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, які додані як умови Договору про надання банківських послуг «Monobank» від 17.05.2018 року, недійсними,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в жовтні 2017 року банк запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

17.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 17.05.2018 року, у якій визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір, та зобов`язується виконувати його умови.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив в заяві, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях.

Відповідно до п. 5.11 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в терміни, зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф згідно з тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами.

Згідно п. 5.16 Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із тарифами, але не більше 50% від суми, одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Тобто, між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Проте, відповідач порушив умови кредитного договору, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не надавав, на прохання позивача погасити заборгованість не реагував. Внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 15.03.2021 року становить 19212,49 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 11897,45 грн., заборгованість за пенею та комісією - 7315,04 грн.).

З огляду на наведені обставини позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 17.05.2018 року в сумі 19212,49 грн.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Курило В.Г. звернулася в суд із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Універсал банк», в якому зазначає, що в матеріалах справи відсутній договір банківського обслуговування від 17.05.2018 року, а наявна тільки заява-анкета від 17.05.2018 року, якою не встановлено відсоткову ставку, пеню, штраф, що свідчить про не досягнення сторонами істотних умов кредитного договору.

Крім цього, банк зобов`язаний був не тільки отримати від споживача письмове підтвердження про ознайомлення з усією інформацією, але і провести це ознайомлення в письмовій формі, що банком не було зроблено. Анкету-заяву ОСОБА_1 не підписував, а посилання представника банку на те, що існував електронний підпис не відповідає дійсності.

Просить зустрічний позов задоволити та визнати умови обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, додані як умови Договору про надання банківських послуг «Monobank» від 17.05.2018 року, недійсними, а в позові Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою Косівського районного суду від 03.12.2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду і об`єднано в одне провадження з первісним позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» (т. 1, а.с. 150-151).

Рішенням Косівського районного суду від 8 лютого 2022 року позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.05.2018 року у розмірі 19212 грн. 49 коп. та 2270 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживачів і визнання умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифів за карткою Monobank, які додані як умови Договору про надання банківських послуг «Monobank» від 17.05.2018 року, недійсними відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Курило В.Г. подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази підписання ОСОБА_1 анкети-заяви (підпис в анкеті-заяві не ОСОБА_1 ). Вважає, що твердження, що до матеріалів справи долучено фото з місця отримання картки та підписання анкети-заяви, в якій наявна копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 не є підтвердженням того, що підпис на анкеті належить саме відповідачу.

До суду першої інстанції було подано заяву про витребування оригіналів електронних доказів від 30.09.2021 року, але позивач таких доказів не надав.

Також наявна в матеріалах справи анкета-заява не містить даних про те, якою послугою мав намір скористатись позичальник, бажаний кредитний ліміт, а також який саме вид платіжної картки банком видано відповідачу відповідно до заяви, її індивідуальний номер, строк дії, та який кредитний ліміт було встановлено, не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше), як це передбачено ст.ст. 207, 1055 ЦК України.

Крім того, посилаючись у позовній заяві на Умови та Правила надання банківських послуг, Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток, Таблиця обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту, Прогнозований графік щомісячних платежів, які є додатками до анкети-заяви та разом складають кредитний договір, позивач таких до позовної заяви не долучав. А наданий витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи теж не містить істотних умов кредитного договору та не зазначений в анкеті-заяві позичальника. Аналогічно, додані до письмових пояснень на зустрічний позов Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» хоч і містять застереження «з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб ознайомлений _________ підпис», однак там підпису відповідача немає.

Щодо посилання банку на існування електронного ключа, за допомогою якого здійснювався підпис, то зазначає, що ним не доведено, що анкету-заяву підписано саме відповідачем.

Також до позовної заяви не додано письмових доказів відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 на ім`я відповідача із зазначенням кредитного ліміту 20000,00 грн., як про це зазначено в позові. Вважає, що в матеріалах справи немає ніякого договору банківського обслуговування від 17.05.2018 року, а є лише заява від 17.05.2011 року з підробленим підписом позичальника, яку відповідач не міг підписувати і тому, що на той час йому було 13 років.

До письмових пояснень від 05.10.2021 року додано рух коштів по картці за період з 17.05.2018 року по 15.03.2021 року, однак це не є випискою по рахунку, з нього не вбачається, що банк встановив позичальнику кредитний ліміт 20000,00 грн., і дана виписка не співпадає з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості б/н від 17.05.2018 року. Умови та Правила надання банківських послуг відповідачем не підписані, а доказів того, що він з ними ознайомився в інший спосіб теж немає. Тому такі не є складовою кредитного договору.

Також обов`язок сплачувати комісію відповідач вважає несправедливою умовою договору, яка суперечить ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Щодо зустрічного позову, то зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем було підписано електронним цифровим підписом анкету-заяву від 17.05.2011 року, відсутні докази отримання ним електронного цифрового підпису в акредитованому центрі сертифікації ключів, в тому числі в ПАТ «Універсал Банк». Анкета-заява не містить зразків підписів відповідача. Також цифровим підписом не підписано Умови та Правила.

Вважає, що відсутні докази відкриття рахунку, користування ним, отримання кредиту.

Просить рішення Косівського районного суду від 8 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким вимоги первісного позову відхилити, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити.

АТ «Універсал Банк» подало відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що підписуючи анкету-заяву, боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank», оскільки в такій заяві записані положення про ознайомлення останнього з вищевказаними документами. Зокрема, фактом підтвердження згоди є введення споживачем у 2 мобільному додатку «Monobank» ОТП-паролю, який попередньо був надісланий банком на зазначений ним мобільний номер. Під час реєстрації та після введення номера телефону відповідач має ознайомитися з Умовами і натиснути «Продовжити», чим погоджується з умовами та тарифами. Відповідач успішно пройшов процедуру ідентифікації та верифікації. При цьому відповідна редакція Умов за змістом окрім умов договору містить і паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартісної кредиту та посилання на тарифи. Отже матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. А тому не вбачається підстав для застосування до спірних правовідносин висновків, зроблених Верховним Судом в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17.

Вказує, що виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. А вказану боржником заперечення щодо сум коштів та їх правове обґрунтування не відповідають дійсності. Проведений боржником розрахунок жодним первинним документом не підтверджений.

Зазначає, що клієнту також був доступний ліміт розстрочки, за яким є можливість придбати товар, розбивши оплату за нього на відповідну кількість платежів. Відповідачем було оформлено три розстрочки на загальну суму 6378,29 грн. Тому заборгованість за тілом кредиту змінювалася. У зв`язку з тим, що кошти на погашення розстрочки відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу по розстрочці відноситься до тіла кредиту. Всі поповнення до 15.03.2019 року використовувалися позичальником на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. В свою чергу проведення поповнень свідчать про те, що позмичальник усвідомлював, що винен банку кошти, які використав з кредитного ліміту та ліміту розстрочки.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Косівського районного суду від 08.02.2022 року залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце слухання справи належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.05.2018 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору (т. 1, а.с. 8, т. 2, а.с. 13).

Згідно п.п. 2, 3 вказаної Анкети-заяви позичальник погодився та підтвердив підписанням даного Договору, що він ознайомлений та отримав примірники у мобільному додатку підписаної ним анкети-заяви, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які разом складають договір про надання банківських послуг, та зобов`язався виконувати умови вказаного Договору.

Відповідно до п. 6 Анкети-заяви позичальник надав свій електронний цифровий підпис для здійснення операцій зі всіма рахунками та визнав, що такий є аналогом власноручного підпису.

Також банком надано також витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками (т. 1, а.с. 9-23), Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) (т. 1, а.с. 169-203), копію видруку з робочого стола відповідача щодо адреси, місця та часу отримання картки, фото відповідача з паспортом в місці отримання картки (т. 2, а.с. 11, 12).

Згідно довідок про наявність рахунку від 05.10.2021 року та від 31.12.2021 року банк відкрив позичальнику 17.05.2018 року рахунок у гривні типу кредитна картка № НОМЕР_2 iban НОМЕР_3 зі строком дії до 12/24 (т. 1, а.с. 125, 227).

20.07.2018 року згідно заявки від клієнта через додаток за карткою № НОМЕР_2 iban НОМЕР_3 було встановлено кредитний ліміт 10000,00 грн. (т. 1, а.с. 127, 229, 230).

Відповідно до копій заяв клієнта від 22.07.2018 року та від 05.09.2018 року йому також було надано кредит «Розстрочка» у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом та 3600,00 грн. на строк 3 місяці та 1970,00 грн. на строк 6 місяців відповідно (т. 1, а.с. 129-140).

З наданих позивачем виписок про рух коштів по картці від 05.10.2021 року та від 31.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час активно користувався кредитом, здійснював оплату товарів та послуг, знімав готівку в банкоматах та частково погашав кредит (т. 1, а.с. 102-124, 204-226).

Відповідно до доданого до позову розрахунку заборгованість позичальника за договором станом на 15.03.2021 року становить 19212 грн. 49 коп. та складається з тіла кредиту в сумі 11897 грн. 45 коп., заборгованості за пенею і комісією в сумі 7315 грн. 04 коп. (т. 1, а.с. 5-7).

Задовольняючи позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» та відмовляючи з задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач порушив умови Договору, фактично отримані та використані кредитні кошти в добровільному порядку банку не повернув. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем у встановленому законом порядку також не спростовано. А тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за наданим кредитом у зазначеному останнім розмірі. Що стосується вимог зустрічного позову, то ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів на спростування укладення ним електронного кредитного договору з використанням електронного цифрового підпису за допомогою мобільного додатку та отримання кредитних коштів на платіжну картку.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Частиною другою статті 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що в жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в Акціонерному товаристві «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Встановлено також, що 17.05.2018 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача із анкетою-заявою, а також своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_1 , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді.

Також у анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору. Просить вважати наведений у ній зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору.

Також ОСОБА_1 підтвердив в анкеті-заяві, що усі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.

Окрім того, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, які містять інформацію про їх підписання електронним цифровим підписом обома сторонами договору.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.

Крім того, послідовність укладення договору про надання банківських послуг Акціонерного товариства «Універсал Банк» в рамках проекту monobank передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим.

З огляду на викладене, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив із використанням електронно-цифрового підпису, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи немає договору банківського обслуговування від 17.05.2018 року, і що відповідач не був ознайомлений з умовами надання кредиту та з Паспортом споживчого кредитування, а договір не містить істотних умов (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше), як це передбачено ст.ст. 207, 1055 ЦК України.

Що стосується посилань апелянта на те, що наявна в матеріалах справи анкета-заява не містить даних про вид послуги, якою мав намір скористатись позичальник, бажаний кредитний ліміт, а також яку саме платіжну картку видано відповідачу, її індивідуальний номер, строк дії, то такі теж не заслуговують на увагу, оскільки в даній заяві зазначено, що банк відкриває позичальнику поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та надає кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. А в п. 3 заяви позичальник погоджується, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту (т. 1, а.с. 8, т. 2, а.с. 13).

Крім того, в матеріалах справи містяться довідки АТ «Універсал Банк» від 04.10.2021 року та від 31.12.2021 року, з яких вбачається, що 20.07.2018 року згідно заявки від клієнта через додаток за карткою № НОМЕР_2 iban НОМЕР_3 йому було встановлено кредитний ліміт 10000,00 грн. (т. 1, а.с. 127, 229, 230). А відповідно до заяв клієнта від 22.07.2018 року та від 05.09.2018 року йому також було надано кредит «Розстрочка» у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом та 3600,00 грн. на строк 3 місяці та 1970,00 грн. на строк 6 місяців відповідно (т. 1, а.с. 129-140).

В поданій апеляційній сказі відповідач також зазначає, що позивач не долучив до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг, Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток, Таблицю обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту, Прогнозований графік щомісячних платежів, а наданий витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи не містить істотних умов кредитного договору. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження вимог позову було надано витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками (т. 1, а.с. 9-23), Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) (т. 1, а.с. 169-203). При цьому Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача є додатками до Умов обслуговування рахунків фізичної особи та долучені до них (т. 1, а.с. 21-23).

Твердження представника відповідача про те, що в матеріалах справи немає ніякого договору банківського обслуговування від 17.05.2018 року, а є лише заява від 17.05.2011 року з підробленим підписом позичальника, яку відповідач не міг підписувати і тому, що на той час йому було 13 років, суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи містяться копії підписаної відповідачем Анкети-заяви від 17.05.2018 року (т. 1, а.с. 8, т. 2, а.с. 13).

Також безпідставними є доводи апелянта про встановлення ОСОБА_1 кредитного ліміту в розмірі 20000,00 грн.

Не заслуговують на увагу і доводи про невідповідність виписки про рух коштів по картці за період з 17.05.2018 року по 15.03.2021 року, оскільки зазначена банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи.

Згідно вказаної виписки відповідач досить активно користувався з 2018 по 2019 рік кредитною карткою.

Щодо посилань апелянта в обґрунтування вимог зустрічного позову на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що саме відповідачем було підписано електронним цифровим підписом анкету-заяву й Умови та Правила, а в матеріалах справи відсутні докази отримання ним електронного цифрового підпису в акредитованому центрі сертифікації ключів, в тому числі в ПАТ «Універсал Банк», то такі спростовуються наведеними вище нормами права та доказами використання електронного цифрового підпису. Зокрема, наявним в Анкеті-заяві зразком його власноручного підпису та засвідченням генерації ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який використовувався для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку для засвідчення дій згідно з Договором.

При цьому згідно п. 5.5 Умов і Правил обслуговування фізичних осіб генерація ключової пари (особистого та відкритого ключів) здійснюється за допомогою смартфону клієнта, на якому встановлений мобільний додаток, лише після ідентифікації клієнта з використанням його смартфону. Сертифікат відкритого ключа засвідчує чинність і належність відкритого ключа клієнту, формується в електронному вигляді та розміщується в мобільному додатку клієнта.

Отже факт належності даного підпису відповідачу підтверджують також введення ним ОТП-паролю в мобільному додатку «Monobank», який попередньо був надісланий банком на його мобільний номер, а також фото ОСОБА_1 з паспортом в місці отримання картки, копія видруку з його робочого стола щодо адреси, місця та часу отримання картки.

Таким чином матеріалами справи підтверджено відкриття відповідачем рахунку в позивача, отримання кредиту та користування ним.

Натомість доказів щодо неотримання кредитних коштів, непроведення операцій по спірному картковому рахунку стороною відповідача не надано, як і не спростовано правильність нарахування суми боргу.

Твердження представника відповідача про неправомірність нарахування пені та комісії також є безпідставними, оскільки право банку здійснювати такі дії передбачено кредитним договором, укладеним між сторонами (Умовами обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифами).

Таким чином судом першої інстанції було правильно розглянуто спір на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та наданих доказів.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.03.2022 року було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Косівського районного суду від 08.02.2022 року в сумі 3405 грн. 00 коп. до ухвалення апеляційним судом судового рішення, то вказану суму судового збору слід стягнути з даного відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Курило Вікторії Григорівни залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду від 8 лютого 2022 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: О.В. Пнівчук

В.А. Девляшевський

Повний текст постанови складено 20 червня 2022 року.