П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 759/21523/21

Номер провадження 22-ц/824/5122/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (Служба у справах дітей та сім`ї) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей,

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (Служба у справах дітей та сім`ї) про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою; усунення перешкод в спілкуванні ОСОБА_3 з донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити графік зустрічей наступним чином: кожну другу в місяці суботу та неділю - з 12:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за фактичним місцем проживання позивача без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожну четверту в місяці суботу та неділю - з 12:00 год. суботи до 18:00 год. неділі за фактичним місцем проживання позивача, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; 4 години в дні народження близьких родичів ОСОБА_4 , або в першу суботу після дня народження, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 дідуся - ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача не менше 5 годин або цілий день за погодженням з відповідачем; 14 лютого в день народження прабабусі - ОСОБА_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_3 бабусі - ОСОБА_8 ; ІНФОРМАЦІЯ_4 дядька позивача - ОСОБА_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 двоюрідного брата позивача - ОСОБА_10 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 двоюрідної сестри позивача - ОСОБА_11 ; кожні шкільні літні канікули з 09:00 години 01 серпня до 18:00 години 30 серпня з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення дитини на території України або за кордон. При цьому за згодою обох батьків можлива зміна дат літнього відпочинку: на період 14 днів за погодженням з відповідачем у серпні та 14 днів - за погодженням з відповідачем у липні ( літні канікули - 2 рази по 14 днів); кожні шкільні зимові канікули з 09:00 години 01 січня по 20:00 годину 08 січня з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення дитини на території України або за кордон; кожного ІНФОРМАЦІЯ_10, в день народження доньки, з 15 години до 21 години без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів; кожні шкільні весняні та осінні канікули за погодженням з відповідачем у кількості 07 (семи) календарних днів на кожний період канікул з можливістю виїзду для відпочинку та оздоровлення дитини на території України або за кордон; необмежене спілкування з дитиною - ОСОБА_4 , 2013 року народження, особисто, засобами телефонного, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною; у день побачення з дитиною, позивач має право забирати дитину з дому/школи особисто та зобов`язати відповідача, за день до дня зустрічі позивача з дитиною, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця його навчання, проживання, перебування, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 лютого 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб від якого, сторони мають доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року по справі №759/11557/19 шлюб між сторонами, розірвано.

Після розірвання шлюбу спільна донька сторін залишилася проживати разом з відповідачем.

Починаючи з листопада 2019 року відповідач в належній мірі не дає позивачу можливості зустрічатися з донькою, періодично блокує номер телефону, щоб останній не мав можливості спілкуватися з донькою засобами аудіо- та відео- зв`язку. Відповідач доносить до дитини неправдиву інформацію щодо позивача, принижує його авторитет як батька в очах дитини.

Всі спроби позивача пояснити відповідачу, що дитина має право на спілкування з батьком, а батько з дитиною і це відповідає найкращим інтересам дитини, намагання домовитися вирішити питання участі батька у вихованні доньки мирним шляхом, ігноруються відповідачем.

Так, 08 лютого 2021 року позивач звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою щодо сприяння у вирішенні конфліктної ситуації з відповідачем на предмет недопущення порушення права батька на спілкування з донькою. Проте служба у справах дітей та сім`ї належним чином не відреагувала та до цього часу не надала відповіді про прийняті рішення за результатами розгляду заяви.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року (а.с. 39-40) позовні вимоги ОСОБА_3 , задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою. Усунуто перешкоди у спілкуванні ОСОБА_3 з донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено графік зустрічей наступним чином: кожну другу та четверту неділю місяця з 11:00 год. до 18:00 год.; два дні на тиждень за домовленістю з матір`ю забирати зі шкоди, проводити час разом до 19:00 год.; шкільні літні канікули 15 днів відпочинку; необмежене спілкування засобами зв`язку; весняні, зимові та осінні канікули три дні з батьком; ІНФОРМАЦІЯ_9 в день народження позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та кожного ІНФОРМАЦІЯ_10 в день народження доньки проводити 3 години разом за домовленістю з матір`ю. В іншій частині позовних вимог, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норма матеріального права, просив рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року змінити, шляхом встановлення обов`язку для позивача ОСОБА_3 зустрічатися з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тільки у присутності матері - ОСОБА_2 та узгоджувати з нею дні та години своїх зустрічей з дитиною, коли у матері є можливість бути присутньою на них.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 06 червня 2020 року позивач вчинив дебош із застосуванням фізичної сили в результаті якого, скаржник та спільна донька сторін отримали тілесні ушкодження. За вказаним фактом, 07 червня 2020 року Святошинським УП ГУНП у м. Києві порушено кримінальне провадження.

Після вищевказаного випадку, дитина почала боятися свого батька, що підтверджується Актом від 22 листопада 2021 року, а відтак, скаржник вважає, що зустрічі дитини з батьком необхідно проводити в її присутності.

На думку скаржника, позивач усунувся від спілкування з дитиною, не виховує та не цікавиться її навчання.

Таким чином, скаржник вважає, що зустрічі дитини з батьком без участі матері, є небезпечними для самої дитини.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

22 лютого 2022 року від позивача на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, з відповідними підтвердженнями про направлення його усім учасникам справи.

З вказаного відзиву вбачається, що позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Позивач зазначає, що під час зустрічей його зі скаржником, відбуваються конфліктні ситуації, які провокує остання. У випадку задоволення апеляційної скарги на предмет зустрічей батька з донькою у присутності матері, таке рішення не відповідатиме інтересам дитини, оскільки під час кожної зустрічі будуть відбуватися провокації та сварки з боку відповідача, а зустрічі будуть перетворюватися в конфлікт. Тому, зустрічі позивача з донькою у присутності матері, не досягатиме основної мети - нормального спілкування та проведення часу батька разом з дитиною.

Долучений скаржником до матеріалів справи акт, до суду першої інстанції не надавався, а відтак, на думку позивача, не може бути прийнято судом апеляційної інстанції до уваги.

Позивач зазначає, що відповідач постійно доносить до дитини неправдиву інформацію щодо позивача, принижує його авторитет як батька в очах дитини. Посилання скаржника на те, що позивач усунувся від спілкування з дитиною, не виховує та не цікавиться її навчанням, є безпідставним.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Коваленко Я.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду, без змін.

Скаржник до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки-повідомлення на її поштову адресу.

Третя особа до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується звітом про доставлення судової повістки-повідомлення на її електронну адресу, у зв`язку чим,колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши заперечення представника позивача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що визначений судом порядок, враховуючи позиції сторін та вік дитини, відповідатиме її інтересам, оскільки буде найменш психотравмуючим і сприятиме налагодженню стосунків після конфліктів між сторонами.

Колегія суддів погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 16 лютого 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб (а.с. 07).

ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_4 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 08).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2019 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розірвано (а.с. 07).

08 лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про сприяння у вирішенні питання щодо зустрічей з донькою (а.с. 16).

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 7 Конвенції встановлено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (частини перша-третя статті 157 СК України).

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1-2 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами

Системний аналіз наведених норм права вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12 квітня 2022 року у справі № 706/1878/18 (провадження № 61-11601св21), 09 лютого 2022 року у справі № 369/9323/19 (провадження № 61-18278св21), від 16 лютого 2022 року у справі № 132/3692/20 (провадження № 61-16525св21).

Встановивши, що між сторонами склалися неприязні стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з донькою, суд першої інстанції, дослідивши наявні у справі докази, врахувавши принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, її вік, а також інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність встановити конкретний спосіб та час участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, у тому числі без присутності матері.

Колегія суддів вважає, що визначений судом порядок та час спілкування батька з донькою відповідає інтересам дитини, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків щодо дитини, не має нав`язливого та обтяжливого характеру для дитини, та сприяє налагодженню довірливих відносин батька із донькою.

Посилання скаржника на необхідність проведення зустрічей батька виключно у присутності матері, є необґрунтованими, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі склались неприязні стосунки, їхні зустрічі постійно супроводжуються конфліктними ситуаціями, що може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що позивач усунувся від спілкування з дитиною, не виховує та не цікавиться її навчання, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами склалися неприязні стосунки. Таким чином, з метою вирішення питання щодо зустрічей позивача з донькою, останній звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації із відповідною заявою. При цьому, не отримавши відповіді, позивач звернувся з даним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей до суду. Зазначене вказує на те, що позивач не усувався від спілкування та виховання дитини, а навпаки, бажає спілкуватися та виховувати її.

Колегія суддів ставиться критично до посилання скаржника на те, що 06 червня 2020 року позивач вчинив дебош із застосуванням фізичної сили в результаті якого, скаржник та спільна донька сторін отримали тілесні ушкодження, оскільки з наявних в матеріалах справи витягу є ЄРДСР(а.с. 78), Висновку експертного дослідження № 043-473-2020 від 09 червня 2020 року (а.с. 77-78), листа ГУ НП у м. Києві від 16 грудня 2021 року (а.с. 51) вбачається, що 06 червня 2020 року між сторонами виник конфлікт, в результаті якого, і позивач, і відповідач отримали тілесні ушкодження. Доказів про те, що 06 червня 2020 року доньці сторін було завдано тілесні ушкодження саме позивачем, матеріали справи не містять.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 червня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура