Провадження № 6/522/113/22
У Х В А Л А

09 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Довгань Ж.А.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження на його правонаступника,

в с т а н о в и в:

20.01.2021 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження на його правонаступника.

Мотивує вимоги тим, що 28.11.2012 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 2/1522/12399/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра»(код за ) заборгованість за кредитним договором №176-МКЦ/2007-840 від 17 грудня 2007 року в розмірі 575043,17 гривень, а також судовий збір в розмірі 1700 гривень та витрати на ІТЗ у сумі 120 гривень.

30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № GL48N718070_І_6, який посвідчений Пономарьовою Д.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано за №1456, право вимоги за кредитним договором №176-МКЦ/2007-840 від 17 грудня 2007 року, що укладений між ПАТ «КБ «Надра» та Ердемірлер Ахметом (ІПН ), відступлено Первісним кредитором АТ «КБ «Надра» на користь ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» - Новий кредитор, адреса 49089, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Автотранспортна буд.2 , оф. 205, , п/р № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, разом з усіма додатками до нього та додатками договорами, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, в тому числі за договорами забезпечення, що є невід`ємними частинами.

Таким чином, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» набула права вимоги за Кредитним договором №176-МКЦ/2007-840 від 17 грудня 2007 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 28.11.2012 року по справі № 2/1522/12399/11 позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк НАДРА задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра»(код за ) заборгованість за договором кредиту в розмірі 575043,17 гривень, судовий збір у сумі 1700 гривень та витрати на ІТЗ у сумі 120 гривень.

Рішення набрало законної сили та був виданий виконавчий документ.

Водночас, ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_І_6, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим кредитним договором, перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Системний аналіз вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язані можлива з підстав правонаступництва (припинення юридичної особи) та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним на розгляд судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, вимога про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Згідно ст. 123 вказаного вище Кодексу, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні на його правонаступника.

Керуючись ст.ст. 55, 260, 512, 514 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження на його правонаступника - задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», у справі № 2/1522/12399/11.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

09.06.2022