ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1658/22 Справа № 202/37/21 Суддя у 1-й інстанції - Бєсєда Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видано Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2021 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 11.09.2019 року.

Син проживає разом з відповідачкою. На утримання сина позивач щомісяця сплачує аліменти, однак відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, не надає можливості приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини.

Позивач наголошував, що неодноразово звертався в правоохоронні органи з приводу ненадання можливості спілкуватися з сином, але відповідач відмовляється вирішувати питання в позасудовому порядку.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Індустріальної районної Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано ОСОБА_3 повідомляти ОСОБА_2 про зміну місця реєстрації та проживання дитини, закладу дошкільної освіти, закладу де навчається дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язано ОСОБА_3 забезпечити можливість спілкування з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою телефонного та Інтернет зв`язку.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме встановлено наступний графік спілкування з сином:

- щовівторка та щочетверга з 16 години 00 хв. до 19 години 00 хв. з можливістю перебування за місцем проживання батька, без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- першої та третьої суботи щомісяця з 09 години 00 хв. до 13 години 00 хв. з можливістю перебування за місцем проживання батька, без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- кожної другої та четвертої суботи щомісяця з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі за місцем проживання батька, або з можливістю виїзду за межі міста, без присутності матері ОСОБА_3 з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- на день народження дитини з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з можливістю перебування за місцем проживання батька, без присутності матері ОСОБА_3 , з можливістю відвідувати місця та заклади приналежні до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини;

- на день народження батька ОСОБА_2 щорічно за бажанням дитини із батьком;

- щорічний спільний відпочинок протягом 15 діб в зимовий та літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 635 (шістсот тридцять п`ять) грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги, встановивши наступний графік спілкування з сином:

- зустрічі першого та третього вівторка кожного місяця з 17:00 до 19:00 включно у межах м. Дніпро у присутності матері до досягнення дитиною п`ятьох років, а в подальшому без присутності матері;

- зустрічей у дні державних свят України та у день народження дитини протягом двох годин у межах м. Дніпро у присутності матері до досягнення дитиною п`ятьох років, а в подальшому без присутності матері, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання, заходів щодо розвитку, з узгодженням часу зустрічей за попередньою домовленістю матері та батька;

- спільного відпочинку двічі на рік (в зимовий та літній періоди) тривалістю не більше 15 діб кожний у межах території України, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини часу та місця відпочинку, з урахуванням стану здоров`я дитини, графіку його навчання та заходів щодо розвитку, без присутності матері, з часу досягнення дитиною п`ятьох років;

- покласти на батька обов`язок забезпечити особистий супровід дитини під час кожної зустрічі з ним без присутності матері, від місця проживання матері та до місця її проживання, а також протягом всього часу побачення, якщо інше не встановлено за домовленістю матері та батька.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не доведені обставини, що мають значення для справи.

Також, скаржник зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.03.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , яке видано Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2021 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 11.09.2019 року.

Судом також встановлено, що стосовно питання спілкування позивача ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , між сторонами виник конфлікт.

Висновком адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради № 3/9-79 від 27.05.2021 року визначено порядок участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з дитиною таким чином: чотири рази на місяць, в суботу з 09:00 до 13:00 в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини у присутності матері до три річного віку дитини, після досягнення трьох років без присутності матері з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; кожного вівторка та четверга з 16:00 до 19:00 в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, у присутності матері до три річного віку дитини, після досягнення трьох років без присутності матері з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; на день народження дитини з 14:00 до 18:00 години в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, без присутності матері з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; щорічний спільний відпочинок протягом 15 діб в зимовий та літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері.

Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2021 року, яким було розірвано шлюб між сторонами, ОСОБА_5 змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (свідоцтво про зміну імені серія НОМЕР_3 від 13.05.2021 року видане Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

У подальшому, ОСОБА_3 , у звязку з укладенням шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 , про що складено актовий запис №59 від 04.02.2022 року (т.2.а.с.80,81)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що визначений судом першої інстанції спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дозволить максимально повно урахувати інтереси малолітньої дитини.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання

з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право

на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог щодо зобов`язання в усуненні перешкод у спілкуванні з дитиною.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.19 СК у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною

(за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Висновком адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради № 3/9-79 від 27.05.2021 року визначено порядок участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з дитиною таким чином: чотири рази на місяць, в суботу з 09:00 до 13:00 в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини у присутності матері до три річного віку дитини, після досягнення трьох років без присутності матері з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; кожного вівторка та четверга з 16:00 до 19:00 в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, у присутності матері до три річного віку дитини, після досягнення трьох років без присутності матері з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; на день народження дитини з 14:00 до 18:00 години в місцях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини, без присутності матері з можливістю перебування дитини за місцем мешкання батька; щорічний спільний відпочинок протягом 15 діб в зимовий та літній період в межах України (за домовленістю батьків) без присутності матері.

Із матеріалів справи вбачається наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти.

Згідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3516 від 16.12.2020 року за даними медичної документації та при огляді ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлене тілесні ушкодження у вигляді: синця на обличчі, що спричинене від дії тупого твердого предмету; опікової ділянки в області першого пальця правої кисті, що спричинено від дії високої температури, можливо в термін, на який вказує мати обстеженого. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Наданий відповідачем висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 3516 від 16.12.2020 року не є беззаперечним доказом того, що зазначені у висновку легкі тілесні ушкодження дитина отримала саме під час спілкування з батьком.

Постанови суду, якими закрито провадження по справі про адміністративні правопорушення за ст. 185 КУпАП, ч. 2 ст. 130 КУпАП, ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 за відсутністю складу правопорушення, не є обставиною, що унеможливлює спілкування та побачення батька з дитиною.

Судом встановлено, що відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 емоційно напружені, в переважній більшості закінчуються конфліктами, про що свідчать копія заяви ОСОБА_2 від 23.10.2020 року, копія заяви ОСОБА_2 від 27.07.2021 року, копія заяви ОСОБА_3 від 04.08.2020 року, копія заяви ОСОБА_3 від 19.08.2020 року до правоохоронних органів.

Проте, у матеріалах справи відсутні дані щодо негативного впливу батька на розвиток дитини, наявність такого впливу не підтверджено відповідними доказами.

Зазначені обставини уповноваженими особами соціальних служб та відповідних органів не перевірялись і перевірка таких обставин не здійснювалась.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Також, колегія суддів не приймає до уваги рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 11 березня 2022 року по справі № 202/1116/22, яким заяву ОСОБА_1 про продовження обмежувального припису задоволено. Продовжено дію обмежувального припису видано Індустріальним судом м.Дніпропетровська у справі №202/8267/21 відносно ОСОБА_2 строком на 3 місяці. Продовжено дію раніше застосованих заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме: заборонено наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено наближатися до місця роботи ОСОБА_1 КНП Міська клінічна лікарня №6№ ДМР, , м. Дніпро, вул. Батумська, 13; заборонено у будь-який спосіб спілкуватися із ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Як вбачається із вказаного судового рішення обмежувальний припис діяв до 11 червня 2022 року та не був продовжений. Тобто на день розгляду справи у суді апеляційної інстанції обмежувальний припис втратив чинність.

Однак, зазначені обмежувальні приписи підтверджують та свідчать про те, що батьки дитини і до тепер мають між собою напружені та неприязні стосунки.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі "М.С. проти України", у якому йдеться визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

У справі "Хант проти України" (рішення від 07.12.2006 року) вказано, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Враховуючи задоволення максимальних інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд приходить до висновку, що позивач має гарантоване законом, рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю дитиною та право на її виховання.

Встановлюючи порядок побачень батька з дитиною, врахувавши її інтереси, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, колегія суддів вважає, що до досягнення дитиною 4 років спілкування з сином повинно відбуватися у присутності матері, оскільки, як встановлено в ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції, батько дитини ОСОБА_2 не спілкувався з дитиною понад півтора роки та не має тісного емоційного зв`язку із дитиною, що може негативно вплинути на психологічний стан малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, встановивши, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дитиною, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю, апеляційний суд приходить до висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері після досягнення дитиною 4 років, оскільки батьки дитини мають між собою напружені та неприязні стосунки.

Колегія суддів вважає, що проміжок часу у один рік буде достатній для налагодження психологічного контакту дитини з батьком.

Беручи до уваги встановлене в судових засіданнях, а також, враховуючи вік дитини, взаємовідносини батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, яким визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити наступний графік спілкування з сином:

щовівторка з 16 години 00 хв. до 19 години 00 хв.; кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09 години 00 хв. до 13 години 00 хв. з можливістю перебування батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадських місцях, дитячих закладах та за місцем проживання батька, без порушення режиму дня дитини, з урахуванням: стану здоров`я дитини, графіку його перебування у закладах навчання та розвитку, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері;

кожної другої суботи щомісяця з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_2 , з урахуванням стану здоров`я дитини, після досягнення дитиною 4 років, без присутності матері;

зустрічі батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_4 та у день народження дитини 24 серпня, кожного року, з 16.00 до 18.00 у населеному пункті за місцем проживання дитини, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері, з урахуванням: стану здоров`я дитини, графіку його перебування у закладах навчання та розвитку;

щорічного спільного відпочинку батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі на рік в періоди: з 20 грудня по 01 березня та з 01 червня по 31 серпня по 14 діб кожний, у межах території України, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері.

Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси малолітньої дитини, повністю відповідатиме можливості дитини у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити її психоемоційний стан.

З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Вимоги в частині побачення із сином ОСОБА_4 на день народження дідуся ОСОБА_10 та бабусі ОСОБА_11 не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є позивачами по справі.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку наявності спору щодо спілкування з онуком ОСОБА_10 та ОСОБА_11 мають право самостійно звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року з ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18 грудня 2009 року, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Враховуючи, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року підлягає скасуванню, додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року, також слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2021 року та Додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Індустріального району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити наступний графік спілкування з сином:

щовівторка з 16 години 00 хв. до 19 години 00 хв.; кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09 години 00 хв. до 13 години 00 хв. з можливістю перебування батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у громадських місцях, дитячих закладах та за місцем проживання батька, без порушення режиму дня дитини, з урахуванням: стану здоров`я дитини, графіку його перебування у закладах навчання та розвитку, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері;

кожної другої суботи щомісяця з 20 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_2 , з урахуванням стану здоров`я дитини, після досягнення дитиною 4 років, без присутності матері;

зустрічі батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у день народження батька ІНФОРМАЦІЯ_4 та у день народження дитини 24 серпня, кожного року, з 16.00 до 18.00 у населеному пункті за місцем проживання дитини, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері, з урахуванням: стану здоров`я дитини, графіку його перебування у закладах навчання та розвитку;

щорічного спільного відпочинку батька ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 двічі на рік в періоди: з 20 грудня по 01 березня та з 01 червня по 31 серпня по 14 діб кожний, у межах території України, у присутності матері до досягнення дитиною 4 років, а у подальшому без присутності матері.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко