20.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/3474/22
Провадження № 2-з/205/376/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді: Бізяєвої Н.О., за участі секретаря судового засідання: Тімофєєвої І.В. розглянувши заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 року Дніпровська міська рада, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Фірма Металург» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкту нерухомого майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності.

Разом з позовом позивач надав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вчиняти вчиняти буді-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення змін, внесення записів про накладання арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення данного позову по цій справі щодо нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Посилаючись на ст.ст. 149-151 ЦПК України, позивач зазначає, що невжиття вказаного заходу забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, враховуючи факт, що відповідачами по справі було здійснено правочини щодо набуття та відчуження нерухомого майна з порушенням норм чинного законодавства, та неодноразове його відчуження на сьогодні, тому заявник просить задовольнити заяву.

Заява розглядається в порядку ч.1 ст.153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, із заявою про забезпечення позову та доданими до неї доказами, дійшов до висновку про те, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приймає до уваги інтереси не тільки позивача, та інших осіб, права яких можуть буди порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами про: усунення перешкод у користуванні Дніпровській міській раді земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно побудованої нежитлової будівлі на спірній земельній ділянці, припинення права власності та скасування записів про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 01, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 (відомості про складові частини: загальна площа (кв.м.): 345,3, опис: ј частина літ. А-2 нежитлова будівля, літ. а ганок, літ. а1 тераса, №1 огорожа, №2 огорожа, №3 огорожа, Ш мостіння, яка розташована на земельній ділянці площею 0,0167 га, кадастровий номер :08:835:60023, належить на підставі договорів купівлі продажу та договору дарування, на праві приватної спільної часткової власності по ј частині ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та на праві приватної власності Ѕ частина ОСОБА_1 .

Отже, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає, що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом:

- заборони державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: нерухоме майно (а саме нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Саме такий вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам, забезпечить виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог і, в той же час відповідачі не позбавляються можливості володіти і користуватися належним майном.

При цьому, суд вважає, що позивачем не обґрунтовано застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п.п. 166, 168 рішення Європейського Суду з прав людини від 23.01.2014 (заява № 19336/04) «Справа «East/West Alliance Limited» проти України», перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним.

Як вбачається з п.п. 52, 53, 63 рішення Європейського Суду з прав людини від 16.05.2013 (заява № 49317/07) «Справа Максименко та Герасименко проти України», самого існування юридичної підстави у національному законодавстві недостатньо для дотримання принципу законності має значення радше якість застосованих норм. Юридичні норми, на яких ґрунтується позбавлення майна, повинні відповідати національному законодавству договірної держави, включаючи відповідні положення Конституції... Якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як ті, що стосуються власності, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і, насамперед, послідовний спосіб.

Згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як передбачено ч.7 ст.153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 149-151, 153, 157, 247, 258- 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ТОВ «Фірма Металург» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об`єкту нерухомого майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації права власності задовольнити частково.

Заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (у тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: нерухоме майно (а саме нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

За клопотанням учасника суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим або скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Н.О. Бізяєва

.