Справа № 696/218/22
№ 2/696/109/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степановій Н.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (прож. по АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (прож. по АДРЕСА_1 ) до Кам`янської міської ради Черкаської області (, вул. Героїв Майдану, б. 37 в м. Кам`ка Черкаського району Черкаської області) про визнання права власності в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Позивачі) звернулися в суд з позовом до Кам`янської міської ради Черкаського району Черкаської області (далі - Відповідач) про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом.

Вимоги позову мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній дід по батьковій лінії ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їхній батько ОСОБА_4 . Після смерті діда ОСОБА_3 , йому належне майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 успадкувала його дружина ОСОБА_5 , оскільки на час його смерті проживала з ним однією сім`єю. За життя, після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 нотаріально спадкових прав не оформляла, та ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Позивачі у встановлений законом шестимісячний строк після смерті баби ОСОБА_5 звернулися з відповідними заявами до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину Позивачам було відмовлено, через відсутність документів, які б підтверджували реєстрацію речових прав на спадкове майно. Саме з вказаних обставин Позивачі звернулись до суду, та просять суд, визнати за ними по Ѕ частині кожному, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на будинок АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 04 травня 2022 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання, надано строк для подання учасниками заяв по суті.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року підготовче провадження по справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.

Сторона Позивачів в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують, та просять суд розгляд справи провести без їхньої участі.

Сторона Відповідача також подала до суду заяву, в якій просили розгляд справи провести без їхнього представника, та що при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Оскільки в судове засідання сторони не з`явилися, суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксації звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Врахувавши думку сторін по справі викладену у їхніх заявах, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на захист цивільного права та інтересів гарантовано ст. 15 ЦК України, якою визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати, що несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Відповідно до змісту статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Як було встановлено у справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід Позивачів по батьковій лінії ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба Позивачів по батьківській лінії ОСОБА_5 Дане підтверджено матеріалами справи, а саме копіями свідоцтв про смерть (а.с.5-7).

Родинні відносини Позивачів як дітей ОСОБА_4 підтверджують свідоцтвами про їхнє народження (а.с.14,16).

Зміну прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » Позивач 2 підтверджує свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.15).

Родинні відносини як онуків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підтверджують свідоцтвом про народження їхнього батька ОСОБА_4 (а.с.13).

Тобто, батьками ОСОБА_4 , а в свою чергу дідусем та бабусею для Позивачів є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . За життя дід Позивачів ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 1963 року, зареєстрованого за № 11 від 28 серпня 1963 року придбав у власність незакінчений будівництвом будинок готовністю 18 відсотків у АДРЕСА_2 . Пунктом 2 договору ОСОБА_3 взяв на себе усі права і обов`язки закінчити будівництво будинку згідно договору попереднього забудовника- продавця за договором ОСОБА_9 . Дане Позивачі підтверджують договором купівлі-продажу ( а.с.17-18).

Згідно записів будинкової книги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були зареєстровані у придбаному будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Дане підтверджено довідками № 504, 505 від 23.03.2022, виданими виконавчим комітетом Кам`янської міської ради, які містяться у матеріалах справи (а.с.11-12).

З належно завіреної копії спадкової справи ( спадкова справа № 100/2013, у спадковому реєстрі № 54852971, а.с. 46-56), яка була надана приватним нотаріусом Бойко Л.В. Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області на запит суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 (дідуся Позивачів), спадщину у виді будинку АДРЕСА_2 , який він придбав на підставі договору купівлі-продажу, успадкувала його дружина ОСОБА_5 , оскільки на час смерті чоловіка проживала з ним однією сім`єю. Інші особи на день смерті ОСОБА_3 за даною адресою не були зареєстровані, в тому числі малолітні та неповнолітні. Також до нотаріуса з відповідними заявами інші спадкоємці не зверталися. За життя ОСОБА_5 нотаріально спадкових прав на будинок не оформляла.

Позивач 1 ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва на спірне спадкове майно. І таку саму заяву подала Позивач 2 ОСОБА_2 , про що йдеться у постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спірну спадщину (а.с. 32).

Як вбачається із постанови нотаріуса від 13.04.2021 року, що підставою відмови у видачі Позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , є ненадання ними підтвердження наявності зареєстрованих речових прав на спірний спадковий будинок в інформаційних системах, державна реєстрація в яких здійснювалась до 1 січня 2013 року, або на паперових носіях інформації, введення яких здійснювалося підприємствами бюро технічної інвентаризації.

З вищевикладеного слідує, що в Позивачів є перешкоди для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок і тому їхнє право на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008№ 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як встановлено в судовому засіданні, за життя дід Позивачів ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.1963 року, придбав незакінчений будівництвом будинок, процент готовності 18%. Згідно діючого на той час законодавства, договір купівлі-продажу житлового будинку було нотаріально посвідчено державним нотаріусом другої (на той час Смілянської) нотаріальної контори, та заресєтровано 28.08.1963 року у виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Черкаської області за № 11 . На момент виникнення у ОСОБА_3 права власності на незавершений будівництвом житловий будинок згідно договору купівлі-продажу цього майна, діяло законодавство котре не передбачало реєстрації таких прав. Так, згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої Міністерством комунального господарства Української PCP від 31.01.1966 року, до 19 січня 1996 року незакінчені будівництвом будинки не підлягали реєстрації. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ч.4 ст. 226 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) не може бути предметом договору купівлі-продажу непридатний для проживання жилий будинок (або його частина), за винятком випадків продажу будинку на знос, продажу частини будинку співвласнику, а також продажу будинку для сезонного або тимчасового проживання, якщо він розташований в сільській місцевості. Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, за наявності правовстановлюючого документа - належним чином посвідченого і зареєстрованого договору купівлі-продажу житлового будинку, за відсутності підстав для його державної реєстрації, придбаний ОСОБА_3 в 1963 році у власність незакінчений будівництвом житловий будинок набув статусу об`єкта цивільного права, і з огляду на положення ст. 178 ЦК відсутні перешкоди для його вільного обігу у цивільному обороті.

Права, набуті шляхом придбання нерухомості у власність з дотриманням установленого порядку набуття є такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку.

З оглянутої в судому засіданні інвентарної справи на спірне будинковолодіння, наданої на запит суду, вбачається, що рік закінчення будівництва будинку 1972, відомості про самочинне будівництво відсутні, тобто будівництво будинку виконане з додержанням будівельних норм та стандартів та складає 100% готовності.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкоємців на момент закінчення будівництва. Станом на 1972 рік, тобто на час закінчення будівництва, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою для його виникнення (постанова від 13.06.2012 №6-54цс12).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спадковий житловий будинок є об`єктом права власності спадкодавця і наявні підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачами по справі. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено Верховним судом в постанові від 14 квітня 2021 року в справі № 381/1644/18.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Та оскільки, Позивачі є такими які в законом встановленому порядку прийняли спадщину, інші спадкоємці які б мали намір прийняти спадщину відсутні, суд вважає, що є підстави для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_5 по 1/2 частині житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . На підставі вищевикладеного, керуючись ст.4,10, 76-81, 258-265 ЦПК України, ст. ст. 226-228 ЦК УРСР, ст. ст. 11, 15, 16, 178, 328, 1218, 1265, 1268 ЦК України суд,-

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 (прож. по АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (прож. по АДРЕСА_1 ) до Кам`янської міської ради Черкаської області (, вул. Героїв Майдану, б. 37 в м. Кам`ка Черкаського району Черкаської області) про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 (прож. по АДРЕСА_1 , паспорт громадядина України № НОМЕР_1 , виданий 05 лютого 2020 року, орган видачі -7119, РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 (прож. по АДРЕСА_1 , паспорт громадянки України, серія НОМЕР_3 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 31 жовтня 2011 року, РНОКПП НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 . Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В.Шкреба