Справа № 308/641/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2022 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Козак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Субота Михайло Іванович, де заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Субота М.І., звернувся в суд із заявою, де заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Разом з ним у квартирі проживає дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній рік його дочка почала зловживати алкогольним напоями, втратила роботу, приводить до квартири сторонніх осіб та розпиває з ними алкогольні напої, виносить з дому речі та обмінює їх на випивку. Крім того, дочка влаштовує сварки, бійки, знищує у квартирі меблі та сантехніку, ображає його, завдає йому побоїв. Ним неодноразово викликалися працівники поліції для захисту від домашнього насильства.

Зазначає, що відносно ОСОБА_2 неодноразово складалися термінові заборонні приписи (серія АА № 171642 від 04.11.2021, серія АА № 115475 від 19.10.2021, серія АА № 115383 від 06.01.2022, серія АА № 115443 від 28.10.2021, серія АА № 115417 від 31.12.2021, серія АА № 115474 від 19.10.2021).

Також відносно ОСОБА_2 було складено два адміністративні протоколи від 04.11.2021 за ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) та від 11.12.2021 за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство).

Зауважує, що через неможливість проживання у належній йому на правах спільної власності квартирі він змушений тимчасово винаймати житло по АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного, заявник просить суд видати обмежувальний припис у вигляді заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на строк шість місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, при цьому останній подав до суду клопотання, згідно з яким просить розглянути заяву у їх відсутності, зазначивши, що заяву підтримує та просить задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомлено, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності заявника, його представника та заінтересованої особи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, заявнику ОСОБА_1 та членам його сім`ї: дружині ОСОБА_3 , дочці ОСОБА_4 та сину ОСОБА_5 на праві приватної, спільної, сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28.08.1996 № 139.

З матеріалів справи вбачається, що відносно дочки заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції неодноразово складалися термінові заборонні приписи, а саме:

терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 115475 від 19.11.2021, згідно з яким 19.10.2021, приблизно о 21.20 год., ОСОБА_2 , за місцем проживання вчинила сварку зі своїм батьком ОСОБА_1 , ображала нецензурною лексикою, погрожувала;

терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 115474 від 19.10.2021, згідно з яким 19.10.2021, приблизно о 21.40 год., ОСОБА_2 за місцем проживання вчинила сварку зі своїм батьком ОСОБА_1 , ображала нецензурною лексикою, погрожувала;

терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 115443 від 28.10.2021, згідно з яким 28.10.2021, приблизно о 14.20 год., ОСОБА_2 за місцем проживання вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме ображала нецензурними словами, погрожувала;

терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 171642 від 04.11.2021, згідно з яким 04.11.2021, о 15.51 год., ОСОБА_2 за місцем проживання вчинила домашнє насильство відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме висловлювалася нецензурною лайкою;

терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 115383 від 06.01.2022, згідно з яким 06.01.2022, приблизно о 15.50 год., ОСОБА_2 , перебуваючи у нетверезому стані, за місцем проживання вчинила сварку зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.11.2021 (справа № 308/14222/21) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 19.10.2021, приблизно о 21.20 год., ОСОБА_2 , за місцем свого проживання, вчинила домашнє насильство в сім`ї відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме висловлювалася нецензурною лайкою та погрожувала фізичною розправою.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2021 (справа № 308/14967/21) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що 04.11.2021, о 15.51 год., ОСОБА_2 за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила сварку зі своїм батьком ОСОБА_1 , під час якої ображала його нецензурною лексикою, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю, чим чинила психологічний тиск.

Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.12.2021 (справа № 308/14901/21) ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу за те, що ОСОБА_2 28.10.2021, приблизно о 14.20 год., за місцем проживання, вчинила домашнє насильство відносно батька ОСОБА_1 , а саме: ображала його нецензурними словами та погрожувала фізичною розправою, чим могла бути завдана шкода його психічному здоров`ю.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу ІV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких особи, які мають спільну дитину (дітей).

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Звертаючись до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису заявник посилається на те, що його дочка ОСОБА_2 за місцем проживання зловживає алкогольним напоями, приводить до квартири сторонніх осіб та розпиває з ними алкогольні напої, виносить з дому речі та обмінює їх на випивку, влаштовує сварки, бійки, знищує у квартирі меблі та сантехніку, ображає заявника та завдає йому побоїв, про що ним неодноразово викликалися працівники поліції для захисту від домашнього насильства.

Відповідно до положень п. п. 3, 6, 7, 8, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, а також викладені ОСОБА_1 у заяві обставини, дії ОСОБА_2 по відношенню до заявника є проявом психологічного насильства.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

При цьому «оцінка ризиків» та «наявність ризиків» є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

Частиною 1 ст. 270 ЦК України визначено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» (GC), n. 55182, «Idalov v. Russia» (GC), 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK» наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права (рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145).

З матеріалів справи вбачається, що заявник є постраждалим від дій заінтересованої особи, що мають ознаки домашнього насильства.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Суд розцінює вищенаведені дії ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 як прояв психологічного насильства.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства психологічного характеру щодо заявника, у зв`язку із цим заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника (ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265, 350-5, 350-6, 350-8, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Субота Михайло Іванович, де заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису задовольнити повністю.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців, яким визначити такий захід тимчасового обмеження: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Про ухвалене рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область), для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, Ужгород, Закарпатська область).

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 04 лютого 2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай