Справа № 524/9481/21
Провадження №2/524/962/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2022 року року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Предоляк О.С.

при секретарі судового засідання Лапік .К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , третьої ооби без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача директора Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка - ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

04.10. 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка у якому зазначає, що 02 вересня 2021 року її звільнено зі посади викладача російської мови та зарубіжної літератури з 03.09.2021 року у зв`язку із відмовою працювати у змінених умовах праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України).

Після створення штучних умов відповідачем звільнено її з посади заступника директора з виховної роботи Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С, Макаренка, з 16.03.2021 залишено на посаді викладача російської мови і зарубіжної літератури на умовах неповного педагогічного навантаження, відповідно до встановленої тарифікації на 2020 -2021 навчальні роки.

29.06.2021 роботодавець повідомив про зміни умови праці щодо неповного педагогічного навантаження на 2021-2022 навчальні роки.

Після залишення її на посаді з 16.03.2021 викладача російської мови та зарубіжної літератури, роботодавець згоди на роботу у змінених умовах праці не отримав.

Вважає наказ № 114-о/с від 01.09.2021 року в частині встановлення педагогічного навантаження щодо дисципліни культурології, російської мови та зарубіжної літератури педагогічним та науково педагогічним працівникам таким, що підлягає скасуванню. Стверджує, що істотних змін умов праці не відбулось, кількість викладачів збережена. Рішення прийнято без пропозицій щодо викладання зарубіжної літератури, погодження тарифікації з профспілковим комітетом.

На її переконання, роботодавцем створено штучно підстави для звільнення, зокрема, необґрунтованим та необ`єктивним висновком про зміну в організації виробництва та праці, внаслідок чого відбувся нерівномірний розподіл годин для викладача ОСОБА_1 .

Так, за твердженнями позивача, викладачам того ж профілю встановлено інший графік роботи з навантаженням в повному обсязі або близько до такого.

На її переконання повідомлено її про зміну істотних умов праці 31.08.2021 врученням проекту наказу про встановлення нового навантаження в розмірі 0,32 ставки, а звільнено 02.09.2021 чим порушено статтю 32 КЗпП.

Вважає звільнення незаконним, дискримінаційним, за відсутності згоди профспілкового комітету, проведеним з порушенням норм трудового законодавства. Просить скасувати: - наказ за № 114-о/с від 01.09.2021 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачів на 2021-2022 навальний рік» в частині встановлення педагогічного навантаження і тарифікації щодо дисципліни культурології та російської мови та зарубіжної літератури педагогічним і науково педагогічним працівникам; - наказ №220-к від 02.09.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити її на посаді викладача російської мови і зарубіжної літератури з 03.09.2021. Стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.09.2021 на дату ухвалення судового рішення.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року відкрито по справі спрощене провадження.

Відповідачем подано відзив на позов. Просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що 24.06.2021 ОСОБА_1 ознайомлена з проектом педагогічного навантаження на 2021-2022 навчальний рік та не погодилась із неповним навантаженням. 29.06.2021 їй направлено повідомлення за №11 про наступну зміну істотних умов праці та у разі відмови від роботи у змінених умовах припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП. По закінченню двох місячного терміну у зв`язку з неповним педагогічним навантаженням 02.09.2021 викладач ОСОБА_1 звільнена за п. 6 ст. 36 КЗпП. Наголошують, що до 30.08.2021 викладач ОСОБА_1 до адміністрації коледжу із заявами щодо згоду на роботу у змінених умовах праці не надавала. 01.09.2021 надала заяву про відмову працювати з запропонованим навантаженням та про початок її простою як викладача. Наказом №220-к 02.09.2021 ОСОБА_1 звільнено на підставі п 6 ст. 36 КЗпП у зв`язку з відмовою від роботи у змінених умовах праці.

22.11.2021 позивачем подано відповідь на відзив. Наголошує, що до 31.08.2021 згоди або незгоди працювати у змінених умовах праці не надавала, оскільки чекала на відповідь на заяву від 30.06.2021 року щодо її педагогічного навантаження на 2021 -2022 роки. На її переконання незаконність звільнення підтвердив роботодавець, оскільки 31.08.2021 їй вручено проект наказу зі встановленим навантаженням 0,32 ставки, таким чином, визнавши, що варіантів навантаження декілька (0,2, 0 та 0,32). Наполягає на незаконності наказу № 114-о/с від 01.09.2021, зазначає додаткову підставу - непогодження навчального навантаження з профспілковим комітетом, а погодження лише тарифікацію, за нерівномірним навантаженням, не пропонувались години зарубіжної літератури, а отже за відсутності змін в організації виробництва, - кількість викладачів залишилась незмінна.

Відповідачем подані заперечення. Наголошують, що ОСОБА_1 не погодилась з неповним навантаженням на новий 2021 2022 рік. Саме 30.06.2021 позивачу вручено повідомлення про зміну істотних умов праці за №11 від 29.06.2021, тому порушення статті 32 КЗпП не відбулось.

Ухвалою суду від 22.11.2021 залучено до участі по справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача директора Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка Крупіну Л.В.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити, з підстав, що зазначені у позові.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гонтар В.М. позов підтримує з підстав, що зазначені у заявах по суті.

Представник відповідача Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С, Макаренка - Гольдінова О.В. просить відмовити у позові, посилаючись на доводи, наведені у заявах по суті.

Третя особа ОСОБА_4 просить відмовити у позові.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, наступні фактичні обставини справи:

ОСОБА_1 з 13.08.2008 року працювала у Кременчуцькому педагогічному коледжі ім. А.С.Макаренка на посаді викладача російської мови та зарубіжної літератури.

Відповідно до атестаційних листів ОСОБА_1 має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії», звання «викладач-методист».

Наказом № 68 від 28.08.2008 року з 27.08.2008 року ОСОБА_1 переведено на посаду заступника директора з виховної роботи з залишенням на посаді викладача російської мови та зарубіжної літератури.

Згідно наказу №36-к від 12.03.2021 з 16.03.2021 позивач, після скорочення посади заступника директора з виховної роботи, залишена на посаді викладача російської мови і зарубіжної літератури на умовах неповного педагогічного навантаження на 2020-2021 навчальний рік.

29.06.2021 ОСОБА_1 повідомлено про зміну суттєвих умов праці, встановлення неповного педагогічного навантаження на 2021/2022 навчальний рік (а.с. 108).

Наказом № 114-о/с «Про встановлення педагогічного навантаження викладачів на 2021/2022» від 01.09.2021 встановлено, крім інших, викладачу ОСОБА_1 педагогічне навантаження і тарифікацію щодо дисциплін культурологія та російської мови (філології) і зарубіжної літератури (а.с. 126-127).

Наказом № 220-к від 02.09.2021 «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП (а.с. 131).

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Статтею 21 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно зі статтею 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

За пунктом 3 статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Із аналізу частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 176/3792/14-ц.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі у справі № 582/1001/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 215/4812/17 також зазначено, що під змінами в організації виробництва і праці слід розуміти об`єктивно необхідні дії власника або уповноваженого ним органу, обумовлені, за загальним правилом, впровадженням нової техніки, нових технологій, вдосконаленням структури підприємства, установи, організації, режиму робочого часу, управлінської діяльності, що спрямовані на підвищення продуктивності праці, поліпшення економічних і соціальних показників, створення безпечних умов праці, поліпшення її санітарно-гігієнічних умов.

На власника покладено обов`язок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці. Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці. Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2019 у справі №761/8658/16-ц).

Матеріали справи містять наказ відповідача № 85-о/с від 31.08.2020 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачів на 2020-2021 навчальний рік» відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено неповне педагогічне навантаження в кількості 358,77 годин на 2020-2021 навчальний рік.

Позивач, звертаючись з позовом до суду, вважає порушеним її право на забезпечення роботою на повну ставку, оскільки попереджена про переведення її викладачем з предмета культурології 0,32 ставки з 31.08.2021.

Згідно п. п. 3, 4 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 цього Кодексу підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», що припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введення нових форм організації праці, і впровадженням передових методів, технологій тощо).

Таким чином, вирішального значення у даному аспекті набуває саме порядок запровадження змін в організації виробництва і праці, тобто роботодавець повинен мати докази того, що існуючи умови праці конкретного працівника не можуть бути збережені саме у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що зміна істотних умов праці при продовженні роботи працівником за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою допускається у випадку зміни в організації виробництва і праці. При цьому на роботодавця покладається обов`язок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, викликані змінами в організації виробництва і праці. Конкретні працівники істотні умови праці яких підлягають зміні, персонально попереджаються про ці зміни, а безпосередньо перед початком роботи відповідно до змінених істотних умов праці, видається наказ, яким визначаються щодо кожного працівника нові істотні умови праці. Працівник, який відмовився продовжувати роботу у зв`язку із зміною істотних умов праці, підлягає звільненню на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Згідно частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Таким чином, запровадження змін в організації виробництва і умов праці є винятковим правом роботодавця, який може самостійно визначати найбільш вигідні умови здійснення його господарської діяльності. При цьому, працівник має право погодитись або відмовитися від запропонованих змін в організації виробництва та змін істотних умов його праці.

Відповідно наказу Міносвіти України за № 102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівника освіти» та Положення про порядок встановлення навчального навантаження педагогічних та науково - педагогічних працівників Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.,С Макаренка надана можливість керівнику установи за погодженням з профспілковим комітетом встановлювати навчальне навантаження залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склалися у закладі.

Вказані вимоги роботодавцем дотримані.

Так, у зв`язку зі змінами в організації праці, перепрофілюванням закладу, керівництвом коледжу проведено формування структури штату коледжу, приведення його у відповідність у зв`язку із змінами та отриманням ліцензії на провадження освітньої діяльності за першим рівнем освіти перепрофілюванням у заклад вищої освіти, зміна кількості і найменування дисциплін, що викладаються, обсягом годин.

На підставі рішення циклової комісії української та російської філології 24.06.2021 викладач ОСОБА_1 ознайомлена з проектом педагогічного навантаження на 2020-2021 навчальний рік. Остання не погодилась з неповним навантаженням, про що свідчить її запис у списку ознайомлення з неповним навантаженням. Інші викладачі на неповне педагогічне навантаження погодились.

01.09.2021 року, виданий наказ № 114-о/с, погоджений з профспілковим комітетом, яким встановлено остаточне педагогічне навантаження викладачів на 2021-2022 навчальний рік та доведено до відома педагогічних працівників

Із додатків 1, 2 вказаного наказу вставлено навчальне навантаження викладачів спрямованості ОСОБА_1 : ОСОБА_5 ставка 0, 38; ОСОБА_1 , ставка 0, 32; ОСОБА_6 ставка 0,27; ОСОБА_7 ставка 0,5; ОСОБА_8 ставка 0,22; Самусь Л.І, ставка 0,7 (а.с. 46-47).

24.06.2021 викладачів циклової комісії української та російської філології, у тому числі викладача ОСОБА_1 , ознайомлено з проектом педагогічного навантаження на 2021-2022 навчальний рік. Остання не погодилась з неповним навантаженням, про що свідчить її запис у списку ознайомлення з неповним навантаженням. Інші викладачів на неповне педагогічне навантаження погодились.

Роботодавець направив ОСОБА_1 , повідомлення за №11 від 29.06.2021 про наступну зміну істотних умов праці по закінченню двох місячного терміну, у зв`язку з неповним педагогічним навантаженням.

Допитана у судовому засіданні голова циклової комісії викладачів української та російської філології ОСОБА_9 свідчила щодо складання нею проекту попереднього навантаження викладачів на 2021-2022 навчальний рік. Наголошувала, що жоден із викладачів не мав повної ставки.

31.08.2021 роботодавець повідомив ОСОБА_1 та вручив витяг з проекту наказу щодо встановлення їй педагогічного навантаження 0,32 ставки у зв`язку із звільненням ОСОБА_10 .

Допитаний у судовому засіданні заступник з навчальної роботи педколеджу ОСОБА_11 пояснив, що повідомив ОСОБА_1 про запропоноване педагогічне навантаження 31.08.2021 0,32 ставки, які обраховані, виходячи з принципу наступності викладання навчальної дисципліни. Загальний обсяг навчальної дисципліни, які може викладати ОСОБА_1 у коледжі становить 1,92 ставки(культурологія 0,34 ставки та зарубіжна література: в групах коледжу 0,47 в групах ліцею 1,11). Зазначив щодо необхідності забезпечення повної ставки ОСОБА_12 яка має вищу кваліфікаційну категорію та педагогічне звання безпосередньо з дисципліни зарубіжна література та мінімальне навантаження повинні отримати інші викладачі. Ставка ОСОБА_1 , обрахована саме з врахуванням вказаного принципу та дотриманням прав інших викладачів. Стверджував, що навчальне навантаження 0 ніколи не погоджувалось адміністрацією коледжу.

Судовим розглядом встановлено, що неповне педагогічне навантаження викладача ОСОБА_1 на 2020-2021 навчальний рік зумовлено: припиненням з 2019-2020 навчального року набору за освітньо кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст в начальному плані підготовки яких за спеціальністю «Початкова освіта» передбачалось вивчення російської мови на 1-2 курсі, відсутністю в навчальних закладах міста класів з вивченням російської мови, введенням в дію з 2018-2019 навчального року оновлених навчальних груп для груп ліцея «Політ», починаючи з 8 класу, відсутністю навантаження годин російської мови, яка за 2021-2022 рік в коледжі не викладається.

Наявність шістьох викладачів зарубіжної літератури станом на червень 2021 року, та п`ятьох викладачів станом на вересень 2021 (звільнення ОСОБА_10 ). При плануванні навчального навантаження викладачів циклової комісії української та російської філології враховано їх кваліфікацію.

За даними Кременчуцького педагогічного коледжу імені А. С. Макаренка

ОСОБА_1 кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни 2 роки до 2009 року, термін останньої атестації з дисципліни 2008.

ОСОБА_12 кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни більше 15 років, термін останньої атестації з дисципліни 2017.

ОСОБА_5 кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни більше 20 років, термін останньої атестації з дисципліни 2020.

ОСОБА_7 , кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни більше 20 років, термін останньої атестації з дисципліни 2020.

ОСОБА_13 кваліфікація учитель української мови та літератури, зарубіжної літератури освіта вища, стаж викладання дисципліни 14 років, термін останньої атестації з дисципліни 2021.

Культурологія:

ОСОБА_1 кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни 1 рок, не атестована.

ОСОБА_6 кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни більше 15 років, термін останньої атестації з дисципліни 2021.

ОСОБА_5 ОСОБА_12 кваліфікація учитель російської мови та літератури, освіта вища, стаж викладання дисципліни 8 років, термін останньої атестації з дисципліни 2020.

Загальний обсяг навчального навантаження з дисципліни зарубіжна література та культурологія по групах коледжу та ліцею «Політ» при Кременчуцькому педагогічному коледжі імені А.,С Макаренка га 2020-2021 рік становить 1, 9 ставки.

Вказані факти свідчать про те, що керівництвом коледжу приймалось рішення про встановлення навантаження із навчальної дисципліни зарубіжна література та культурологія з врахуванням наступності викладання дисципліни, введення в дію нових державних стандартів загальної освіти, з врахуванням стажу викладання дисципліни, атестації, кількість ставок викладачів протягом 2008-2020 навчальних років зменшувалась з об`єктивних причин у зв`язку зі зменшенням кількості студентів та кількості груп. Відповідно зменшенню кількості груп та кількості студентів зменшувалась кількість навчальних годин з предметів при практично незмінній кількості викладачів, що призвело до неповного педагогічного навантаження з окремих педагогічних предметів. неможливістю встановлення повного навантаження враховуючи кількість викладачів за спеціальності ОСОБА_1 до червня 2021 - 6, а з вересня 2021 -5 З врахуванням загального обсягу навчального навантаження -1, 9, інші викладачі погодилися на неповне навчальне навантаження.

Відповідачем надана довідка про особливості педагогічного навантаження викладачів дисциплін російська мова, зарубіжна література та культурологія на 2021 2022 навчальні роки (а.с. 134-140) на спростування доводів позивача.

Обсяг педагогічного навантаження на 2021 -2022 навчальний рік погоджений на засіданні профспілкового комітету Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка. Допитані у судовому засіданні члени профкому свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , кожен окремо підтвердили участь у засідання профспілкового комітету 01.09.2021 та одноголосного прийняття рішення щодо навантаження викладачів на 2021/2022 навчальний рік та прийнятого рішення щодо встановлення тарифікації (а.с. 28)

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_1 щодо можливості роботодавця забезпечити її навчальне навантаження у повному обсязі неспроможні.

За приписами статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено наступні поняття: дискримінація - ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними; пряма дискримінація - ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно ч. 2 ст. 81 ЦПК України у справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача.

Позивачем не наведено обґрунтувань стосовно обмеження її у правах у порівнянні з будь якими іншими особами, а відповідачем спростовані всі твердження позивача з цього приводу.

Так, твердження позивача щодо дискримінації з питань навчального навантаження спростовується наданою відповідачем таблицею про навчального навантаження викладачів за критерієм педагогічне навчального навантаження та критерієм досягнення пенсійного віку). Так, викладачі ОСОБА_25 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 не мали повного педагогічного навантаження, навчальне навантаження Самусь та ОСОБА_7 , в останні рок становить 1, 05 ставки. Методист ОСОБА_26 , в 20210-2021 0, 21 ставки. Педагоги, які досягли пенсійного віку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , погодились працювати з неповним педагогічним навантаженням, дискримінацію працівників за віком не є аргументом для встановлення ОСОБА_1 , повного навчального навантаження.

В ході судового розгляду встановлено зміни істотних умов праці виключення російської мови та зменшення годин зарубіжної літератури з навчальних планів підготовки фахівців молодших бакалаврів, зменшення кількості груп другого курсу спеціальності «Початкова освіта« на якому вивчається курс культурологія з трьох груп до двох,

Таким чином, суд приходить до висновку, що при розподілі педагогічного навчального навантаження на 2021 -2022 навчальний рік, права викладача ОСОБА_1 , порушені не були, розподіл педагогічного навантаження проведений з дотриманням вимог законодавства та внутрішніх нормативних документів коледжу, а твердження позивача про дискримінацію її права в галузі праці є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження.

Відповідно положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

30.06.2021 року за № 11 ОСОБА_1 вручено повідомлення про можливе припинення трудового договору на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України

01.09.2021 ОСОБА_1 , надана відповідь про обсяг педагогічного навантаження, яке визначено їй на 2020-2021 навчальний роки та додано копію наказу №11-о/с.

02.09.2021 ОСОБА_1 надала заяву про відмову працювати з запропонованим навантаженням та повідомила про початок простою її як викладача.

Згідно наказу № 220- к від 02.09.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади відповідно до п. 6 статті 36 КЗпП України.

Письмова згода з розподіленим педагогічним навчальним навантаженням ОСОБА_1 надана не була, відповідно до розкладу занять на перший семестр 2021 -2022 навчального року, ОСОБА_1 не приступила до виконання своїх обов`язків викладання предмета культурології згідно розкладу, про що свідчить доповідна записка методиста ОСОБА_27 та підтвердила у судовому засіданні остання допитана як свідок.

Така поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, обґрунтовано свідчить про відсутність її згоди на продовження трудових відносин за новими умовами праці. Доводи позовної заяви таких обставин не спростовують та протилежного не доводять, оскільки позивач не надала доказів про відповідне звернення до відділу кадрів роботодавця чи вчинення будь-яких інших дій, які б свідчили про її згоду працювати на нових умовах, які визначені наказом «Про встановлення педагогічних навантажень викладачів на 2021/2022 навчальний рік».

Постановою ВС у складі об`єднаної палати КЦС від 18.05.2020 року у справі № 761/11887/15-ц зазначено, що звільнення працівника на підставі п.6 ч.1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи, пов`язаною із зміною істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягнення ними згоди щодо продовження дії трудового договору.

За таких обставин, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та про відмову у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування наказів : за № 114-о/с від 01.09.2021 «Про встановлення педагогічного навантаження викладачів на 2021-2022 навальний рік» в частині встановлення педагогічного навантаження і тарифікації щодо дисципліни культурології та російської мови та зарубіжної літератури педагогічним і науково педагогічним працівникам; - наказ №220-к від 02.09.2021 року «Про звільнення ОСОБА_1 »

Матеріали справи обґрунтовано свідчать про дотримання Кременчуцьким педагогічним коледжем імені А.С. Макаренка норм трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, оскільки остання відмовилася від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, підстави для поновлення позивача на роботі на посаді викладача російської мови та зарубіжної літератури відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги щодо стягнення середнього місячного заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на роботі, тому залишаються без задоволення також як безпідставні та необґрунтовані.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються згідно ст. 142 ЦПК України з віднесенням їх у розмірі 908 грн. на позивача, а судові витрати зі сплати судового збору, від сплати яких позивач звільнений у розмірі 1816 грн. компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 32, 36, 235, 252 КЗпП України, ст. ст. 2,4,5,10, 11,12,13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 189-200, 217-229, 241-246,256-257, 259, 263-265, 267, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача директора Кременчуцького педагогічного коледжу імені А.С. Макаренка - Крупіної Лесі Валентинівни про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок сторін.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.С. Предоляк