Справа №521/2079/21
Провадження №2/521/433/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретарів: Черненко Я.О., Шагаки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 , в якому просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 269111 грн 30 коп.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 75000 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами.

24 лютого 2019 року в районі вулиці Привокзальна, 2 в місті Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 , що керував автомобілем Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_2 , за обставинами встановленої Приморським районним судом м. Одеси вини ОСОБА_3 . Первісно протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно ОСОБА_2 , але при розгляді справи в Приморському районному суді м. Одеси в його діях не було встановлено події та складу адміністративного правопорушення, та провадження по справі закрито. ОСОБА_3 як власник автомобілю Toyota Corolla д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП мав страховий поліс цивільної відповідальності перед третіми особами згідно з Договором страхування зі страховою компанією МТСБУ, представник якої був присутній при проведені оціночної експертизи пошкоджень автомобілю Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_2 , та даний страховий випадок був оформлений згідно з діючим законодавством. На даний час у добровільному порядку ОСОБА_3 відмовився від будь-якого відшкодування усіх збитків та витрат. Матеріальна шкода складається з витрат, пов`язаних з ремонтом автомобілю, проведенням експертиз, викликом евакуатора, сплати стоянки, юридичної допомоги.

В обґрунтування позову позивачі зазначають, що ними витрачено: проведення експертизи автомобіля Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_2 - 4200 гривень; - виклик евакуатора на місце ДТП та переміщення автомобіля - 1200 гривень; - оплата телеграми про проведення оціночної експертизи - 200 гривень; - оплата за угодою про надання правової допомоги адвокатом - 2700 гривень; - оплата за стоянку автомобіля - 21600 гривень; різниця у відшкодуванні збитків з ремонту автомобіля, переведених страховою компанією - 89211.30 гривень; Усього: 119111.30 гривень.

Окрім того, ОСОБА_2 отримав моральні переживання, пов`язані з незаконним первісним притягненням його в якості правопорушника правил дорожнього руху до відповідальності, які супроводжували необхідність явки до суду, збором доказів, які свідчили про відсутність його вини, стрес після події ДТП, появою фізичних недомагань. Моральну шкоду ОСОБА_2 оцінює в розмірі - 75000 гривень. Оскільки ОСОБА_3 ухиляється від контактів з приводу компенсації витрат, пов`язаних з вищевикладеними обставинами ДТП, позивачі вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

18 березня 2021 року ОСОБА_3 , через свого представника подав до суду відзив із запереченнями проти позову. Заперечення обґрунтовані тим, що на час настання ДТП 24.12.2019 року транспортний засіб Nissan Teana, д. р. н. НОМЕР_2 на праві власності належав позивачу ОСОБА_1 . Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 на час настання пригоди застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА» відповідно до страхового поліса № АМ/8008927 від 17.09.2018 року. З 19.02.2016 року, страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілого складає 100 000,00 гривень, за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого - 200 000,00. Страховиком ПАТ HACK «ОРАНТА» здійснено страхове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди власнику транспортного засобу Nissan Teana НОМЕР_2 в розмірі 39209,93 гривні. Розмір матеріальної шкоди визначений судовим експертом Яремчуком В.В. при проведенні експертного дослідження і складенні внаслідок проведення дослідження №59-0/64/1 від 21.01.2020 року. Розмір матеріальної шкоди дорівнює 40209,93 гривні (у Звіті оцінювача 0578-03-19 від 04.04.2019 року, долученого позивачем розмір матеріальної шкоди становить 52970,18 гривень, що на 12760,25 гривень більше). При цьому, вартість відновлювального ремонту новими деталями згідно Висновку становить 90326,00 гривень (у Звіті оцінювача 0578-03- 19 від 04.04.2019 року, долученого позивачем вартість відновлювального ремонту становить 128490,30 гривень, що на 38164,30 гривень більше). З огляду на наведене, Звіт оцінювача 0578-03-19 від 04.04.2019 року викликає у сторони відповідача обґрунтований сумнів в його об`єктивності. Звіт оцінювача 0578-03-19 від 04.04.2019 року з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Nissan Teana д. р. н. НОМЕР_2 сторона відповідача вважає недопустимим доказом в даному проваджені, оскільки він не відповідає вимогам законодавства про оцінку та оціночну діяльність, так як не містить жодних відомостей про виклик відповідача для проведення огляду пошкодженого автомобіля позивача, як і не містить документальних підтверджень намагань такого виклику. Відповідач вважає що позивачем свідомо приховано інформацію про дату, час та місце огляду пошкодженого автомобіля Nissan Teana р. н. НОМЕР_2 .

З огляду на зазначене, а також на суттєву відмінність у визначеному розмірі матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту в порівнянні з Висновком експертного дослідження №59-D/64/l, відповідач ОСОБА_3 ставить під сумнів достовірність, належність та допустимість Звіту оцінювача 0578-03-19 від 04.04.2019 року в якості доказу, який підтверджує розмір завданих позивачу збитків.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача зазначає, що цивільним процесуальним законодавством витрати сторони на залучення експертів віднесено до судових витрат. При цьому, позивачем хибно витрати на залучення експерта віднесено до майнової шкоди. Відповідач не визнає також і позовну вимогу позивача ОСОБА_1 щодо відшкодування вартості витрат позивача на евакуацію транспортного засобу Nissan Teana р. н. НОМЕР_2 з місця пригоди. На підтвердження даної вимоги позивачем ОСОБА_1 не надано жодного доказу, отже в задоволенні цієї вимоги суд має відмовити з підстав її недоведеності. Вимога з відшкодування вартості евакуації транспортного засобу повинна бути заявлена до страховика заподіювача шкоди - ПАТ HACK «ОРАНТА». Не визнає відповідач і позовну вимогу позивача ОСОБА_1 щодо «оплати за стоянку автомобіля» в розмірі 21 600,00 гривень, так як з тексту позовної заяви не зрозуміло, який автомобіль і де «стояв», як і не надано жодних доказів понесення цих витрат позивачем. Разом з тим, відповідач звернув увагу на наявність в матеріалах справи копії квитанції до ПКО №25 від 26.12.2020 року виданої СПД ОСОБА_4 , в якій зазначена сума 21 600,00 гривень. Проте в графі «підстава» зазначено: «предоплата за ремонт а/м Ниссан Тиана НОМЕР_3 », а грошові кошти прийнято від ОСОБА_2 .

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 , по-перше, не надано доказів, які б підтвердили понесення ним витрат на «стоянку автомобіля». По-друге, надана квитанція до ПКО №25 від 26.12.2020 року вказує на отримання СПД ОСОБА_4 грошових коштів на ремонт автомобіля. При цьому, не автомобіля позивача, а іншого, оскільки державний реєстраційний номер Nissan Teana р. н. НОМЕР_2 , вказаний в даній квитанції відрізняється від державного реєстраційного номера автомобіля позивача. По-третє, платником згідно цієї квитанції є не власник автомобіля Nissan Teana р. н. НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 не визнає позовну вимогу позивача ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат пов`язаних з угодою про надання правової допомоги в розмірі 2700,00 гривень, так як в матеріалах справи міститься копія квитанції №5691, виданої адвокатом Топчий. Проте, дана квитанція датована 12.03.2018 року, тобто за рік до настання ДТП, в якій учасником був ОСОБА_3 , а на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відшкодування за рахунок відповідача, позивачем не надано суду жодного доказу. Щодо відшкодування «різниці у відшкодуванні збитків з ремонту автомобіля, переведених страховою компанією» в розмірі 89 211,30 гривень, сторона відповідача зазначає, що з позовної заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не вбачається те, що ними було здійснено ремонт пошкодженого автомобіля Nissan Teana НОМЕР_2 , як і не надано жодних доказів на підтвердження проведеного ремонту - вартості ремонту. А оскільки позивачем не понесено витрат на поновлення його порушеного права, позовні вимоги заявлені на підставі ст. 1194 ЦК України є необґрунтованими. Для стягнення з відповідача вартості нових вузлів, деталей чи комплектуючих частин, позивач повинен спочатку понести витрати саме на нові вузли, деталі чи комплектуючі частини, однак такі відомості відсутні в матеріалах справи.

Сторона відповідача також вважає, що вимога з відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню з підстав того, що ОСОБА_2 вказує, що йому «причинені моральні переживання, пов`язанні з незаконним первісним притягненням його в якості правопорушника правил дорожнього руху, які супроводжували необхідність явки до суду, збором фактів які свідчили про його невинуватість, стресом після події ДТП, появою фізичних недомагань». Відповідно до вимог ст.221-222 КУпАП, особою, уповноваженою складати протокол про адміністративне правопорушення є посадова особа патрульної поліції. Яким чином при складанні посадовою особою патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 та направлення його до суду потягло заподіяння моральної шкоди саме відповідачем ОСОБА_3 - не зрозуміло. Крім того, позивач ОСОБА_2 в позовній заяві вказує, що наслідком ДТП за його участі став стрес після її настання та фізичні недомагання. При цьому, позивачем ОСОБА_2 не надано жодного доказу, що підтвердження наявність стресу чи його наслідків. Позивачем не надано жодної медичної довідки, яка підтвердила би наявність в нього фізичних недомагань.

Заперечуючи проти позову, сторона відповідача посилається і на не зрозумілість грошової суми, яку позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 в якості відшкодування заподіяної майнової шкоди. Так, в тексті позовної заяви позивач ОСОБА_1 підсумовує всі вимоги з відшкодування майнової шкоди та отримує суму, яка позначена в мотивувальній частині позовної заяви «Усього = 119 111,30 гривень». При цьому, в резолютивній частині позивач Пірський просить суд стягнути на його користь 269 111,30 гривень (що на 150 000,00 гривень більше).

У відкрите судове засідання позивачі не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність з підтриманням позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи такі фактичні обставини.

Згідно з постановою Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2019 року, 24.02.2019 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одесі, не надав перевагу в русі автомобілю Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Судом встановлено наявність вини в діях ОСОБА_3 та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а. с. 14).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Із копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вбачається, що на момент ДТП автомобіль марки Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_1 (а. с. 43-44).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 застрахована ПАТ НАСК «ОРАНТА» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ 8008927.

Відповідно до страхового акту № ОЦВ-19-15-3195/1 від 31 серпня 2020 року встановлений/узгоджений розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи становить 39209,93 грн. (а. с. 216).

ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в розмірі 39209,93 грн. на підставі страхового акту № ОЦВ-19-15-3195/1 (а. с. 49).

Із розрахунку страхового відшкодування від 30 січня 2020 року вбачається, що страхова сума за договором № АМ 8008927 становить 100 000 грн.(а. с. 136-об.). При цьому, розмір збитку для розрахунку страхового відшкодування визначений згідно Висновку №59-D/64/1 від 21.01.2020 року (а. с. 137).

Відповідно до звіту № 0578-03-19 від 04.04.2019 року, вартість майнової шкоди станом на 21 березня 2019 року становить 52970,18 грн.(а. с. 23-27).

Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової та моральної шкоди, які регулюються Главою 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Положеннями статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Положеннями статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ НАСК «ОРАНТА» із заявою про відшкодування збитку.

У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18000/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, враховуючи достатність суми страхового відшкодування, передбаченого страховим полісом, суд вважає, що витрати, пов`язані із матеріальним збитком необхідно стягнути із Страховика- ПАТ НАСК «ОРАНТА», а не з ОСОБА_3 . Разом із цим, позов до ПАТ НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_1 не пред`являвся.

При цьому, суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що вартість відновлювального ремонту становить 128490,30 грн., так як вони спростовуються матеріалами справи, а саме, висновком №59-D/64/1 від 21.01.2020 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту складає 90326,16 грн., а з врахуванням зносу 40209,93 грн. При цьому, ОСОБА_1 не надав суду належного обґрунтування, яке б було підставою для визнання висновку №59-D/64/1 від 21.01.2020 року неналежним доказом.

Наданий стороною позивачів звіт № 0578-03-19 від 04.02.2019 року суд розцінює, як письмовий доказ, а не висновок експерта, так як він не відповідає вимогам ч. ч. 6, 7 ст. 102 ЦПК України, та не має пріоритетного значення відносно висновку №59-D/64/1 від 21.01.2020 року.

Достатність суми страхового відшкодування підтверджується також і копією акту виконаних робіт від 01.06.2021 року, підписаного ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , відповідно до якого виконані роботи по ремонту автомобіля марки Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_2 становлять 58800 грн.

Що стосується вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення експертизи, виклик евакуатора, оплати телеграми, то вказані витрати також здійснені в межах страхової суми і не підлягають стягненню з ОСОБА_3 . Оплата за стоянку автомобіля в сумі 21600 грн. не підтверджується належними та допустимими доказами, так як надана квитанція від 26.12.2020 року (а. с. 2) свідчить про передоплату ФОП ОСОБА_5 за ремонт автомобіля марки Nissan Teana д.н.з. НОМЕР_3 , та не підтверджують витрати, пов`язані із стоянкою автомобіля. Оплата за угодою про надання правової допомоги в сумі 2700 грн. взагалі не відноситься до майнової шкоди, а є судовими витратами та стягується судом в порядку Глави 8 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги про стягнення різниці у відшкодуванні збитків з ремонту автомобіля, переведених страховою компанією в розмірі 89211,30 грн. також не ґрунтуються на матеріалах справи та не можуть бути задоволені.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів, тому, суд констатує, що позивач звернувся із позовом в цій частині до неналежного відповідача, яким в даному випадку повинен бути Страховик, що є підставою для відмови у позові в частині стягнення майнової шкоди.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди на користь ОСОБА_2 в розмірі 75000 грн., суд вважає ці вимоги необґрунтованими та такими, що не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України під моральним збитком закон передбачає фізичний біль та страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, втрати немайнового характеру внаслідок душевних і фізичних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку, в тому числі із знищенням чи пошкодженням її майна, приниження ділової репутації, чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних і душевних страждань, ступеня вини особи, що заподіяла моральну шкоду, а також інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла її, за наявності її вини.

Обґрунтовуючи позов в цій частині, ОСОБА_2 посилається на те, що він отримав моральні переживання, пов`язані з незаконним первісним притягненням його в якості правопорушника правил дорожнього руху, які супроводжували необхідність явки до суду, збором доказів, які свідчили про відсутність його вини, стрес після події ДТП, появою фізичних недомагань. При цьому, позивач посилається на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 травня 2019 року, якою провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення (а. с. 16-19).

С такими доводами ОСОБА_2 суд не погоджується, та вважає, що ОСОБА_2 помилково ототожнює дії працівників патрульної поліції, до повноважень яких входить складання протоколу про адміністративне правопорушення та кваліфікація дій особи, як адміністративного правопорушення із подальшим направленням вказаних матеріалів до суду із діями відповідача, як іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною 2 ст. 1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Стаття 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» регламентує право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, у випадках, в тому числі, закриття справи про адміністративне правопорушення. У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, в тому числі, і моральна шкода, та витрати на правову допомогу.

Таким чином, якщо ОСОБА_2 вважає, що йому заподіяно моральну шкоду в зв`язку із незаконним первісним притягненням його в якості правопорушника правил дорожнього руху, які супроводжували необхідність явки до суду, збором доказів, які свідчили про відсутність його вини, стрес після події ДТП, появою фізичних недомагань, то йому необхідно звертатися із позовом про стягнення моральної шкоди в порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Також, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем ОСОБА_2 не надано належних доказів на підтвердження того, що в нього з`явилися фізичні недомагання завдяки незаконному притягненню до адміністративної відповідальності, так як надана ним медична довідка свідчить про загострення хронічних хворіб внаслідок нервового напруження та недосипу на роботі (а. с. 197).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 є необґрунтованими, та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 20 червня 2022 року.

Суддя: Ю.В. Тополева