Ухвала

Іменем України

20 червня 2022 року

м. Київ

справа № 206/4249/21

провадження № 61-5157ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталья Сергіївна,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року у складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 . До складу спадкового майна увійшов будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де спадкодавець проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті. 16 лютого 2021 року відповідачка звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н. С. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого сина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Того ж дня приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н. С. заведена спадкова справа № 242/2018. ОСОБА_1 19 серпня 2021 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто після спливу встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Хоршманенко Н. С. від 19 серпня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що на момент спливу шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з травмою ноги з 26 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року, вважала, що є всі наявні підстави для задоволення позову, адже вказана обставина пов`язана з об`єктивними, непереробними, істотними труднощами для спадкоємця, що потягло за собою незначний пропуск строку для прийняття спадщини.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року відмовлено у задоволені заявлених позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка дійсно періодично перебувала на лікуванні, проте, її хвороба не була такою, що унеможливлювала звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, оскільки мала лише періодичний характер та нетривала постійно протягом шести місяців. Окрім того, врахував, що позивачка не спілкувалася з батьком протягом шести місяців, що мало викликати у позивачки відповідні сумніви для вчинення певних дій, щодо з`ясування питання де саме перебував померлий протягом такого тривалого часу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року скасовано. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 один місяць з дня набрання рішення суду законної сили.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд керувався тим, що час пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою є незначним, крім того, станом на кінцевий день подання заяви до нотаріуса - 09 серпня 2021 року позивачка перебувала з гострим раптовим захворюванням у лікарні. Також суд апеляційної інстанції врахував, що відповідачка не повідомляла позивачку, як спадкоємицю першої черги спадкування за законом після батька, крім того, звертаючись із заявою про прийняття спадщини, вказала, що інших спадкоємців за законом немає, внаслідок чого позивач втратила час на звернення до нотаріуса із відповідною заявою своєчасно.

ОСОБА_2 07 червня 2022 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, зокрема неврахування правового висновку, висловленого у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц та постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України).

Зокрема, ОСОБА_2 зазначає, що у позивачки не було перешкод для подання відповідної заяви та об`єктивно відсутні поважні причини невчинення дій з прийняття спадщини. Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував, що ОСОБА_1 не проживала разом із спадкодавцем, не спілкувалась із останнім та не підтримувала жодних стосунків, на похорон не приїздила, всі витрати на поховання понесла відповідачка. Той факт, що пропущений строк для прийняття спадщини є незначним без доведення поважності пропуску такого строку не може бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та за відомостями свідоцтва про народження виданого 30 травня 1990 року серії НОМЕР_1 , її батьками записано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 червня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 30 червня 1993 року.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб, виданого повторно 05 травня 2015 року, після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 своє дівоче прізвище змінила на ОСОБА_6 , уклавши шлюб з ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що 08 лютого 2021 року складено актовий запис № 135 (свідоцтво про смерть від 17 серпня 2021 року серії НОМЕР_3 ).

Після смерті батька позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Н. С. від 19 серпня 2021 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, на підставі того, що остання не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, та протягом встановленого законом строку не подала такої заяви до нотаріальної контори.

Суд апеляційної інстанції на підставі довідки, виданої 09 серпня 2021 року «Синельниківською центральною міською лікарнею» Синельниківської міської ради, встановив, що ОСОБА_1 перебувала у лікарні з 26 липня 2021 року по 09 серпня 2021 року.

Спадкова справа № 28/2021 заведена 16 лютого 2021 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 , матері померлого. З такою самою заявою 19 серпня 2021 року звернулася його донька ОСОБА_1 , але їй було відмовлено, зокрема, з підстав пропуску строку визначеного законом.

За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції надав належну оцінку обставинам, на які позивачка посилалася на підтвердження поважності причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, у взаємозв`язку з правовідносинами сторін, що склалися конкретно у цій справі, та незначному пропуску спадкоємцем такого строку, у сукупності яких дійшов обґрунтованого і справедливого висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , терміном в один місяць.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах: від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 756/9379/15-ц, від 02 лютого 2021 року у справі № 491/327/18.

Посилання ОСОБА_2 на не урахування апеляційним судом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 315/714/19, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц та постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 є безпідставними, оскільки апеляційний правильно застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статей 1272 ЦК України, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у наведених вище справах, але за інших встановлених судами обставинами справ.

Узагальнюючи наведене, необхідно дійти висновку, що доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що зазначені позивачем у позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 не можуть вважатися поважними, зводяться до власного тлумачення заявником положення частини третьої статей 1272 ЦК України, без урахування фактичних обставин даної справи, яким суд апеляційної інстанції надав правильну оцінку. Верховний Суд, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів та встановлювати нові обставини.

Суд звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Враховуючи те, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, тоді як Верховний Суд уже викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку, тому колегія судів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хорошманенко Наталья Сергіївна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 травня 2022 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак