Ухвала

15 червня 2022 року

м. Київ

справа № 2609/30529/12

провадження № 61-1475св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 05 грудня 2018 року у складі судді Кушнір С. І. та постанову Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Гуля В. В., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов обґрунтований тим, що 19 травня 2012 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 240 000,00 грн зі строком повернення до 14 серпня 2012 року, про що відповідачем складено письмову розписку від 19 травня 2012 року. У встановлений термін відповідач борг не повернув.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 березня 2013 року позов задоволено та стягнено із ОСОБА_4 на користь

ОСОБА_1 240 000,00 грн заборгованості, 3% річних у розмірі 2 465,75 грн та судові витрати.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27 квітня 2016 року скасовано заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від

22 березня 2013 року.

28 вересня 2016 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, яка складає 1 606 502,28 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 05 грудня

2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, в задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що правовідносини між кредитором і позичальником припинилися у зв`язку із його смертю, а його спадкоємці сторонами вказаного договору не були.

У січні 2021 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 борг згідно договору позики в розмірі 30 000,00 дол. США або погасити боргові зобов`язання в повному обсязі в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року справа № 523/2357/20 передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила, зокрема, що системне тлумачення статті 16 та частини другої статті 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма частини другої статті 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями боржника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення коштів). Аналіз частини другої статті 1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців боржника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про звернення стягнення на спадкове майно.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 2 лютого 2022 року справу № 523/2357/20 (провадження № 14-11 цс 22) прийнято та призначено до розгляду.

Правовідносини, спір з приводу яких вирішується у цій справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду у справі № 523/2357/20.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 2609/30529/12 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 523/2357/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат