Номер провадження: 22-ц/813/2473/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

в порядку спрощеного провадження переглянув апеляційні скарги адвоката Бочевої Ліни Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», ТДВ «Страхова компанія «Кредо», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 березня 2020 року близько 11 годині 30 хвилини водій автомобіля ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , рухаючись по вулиці Люстдорфська дорога в м. Одесі, навпроти будинку 55е, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з належним їй автомобілем Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , у зв`язку з чим, належний їй автомобіль отримав механічні ушкодження.

Позивач вказує, що транспортний засіб марки ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , є спеціальний транспортним засобом філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Іінфокс», що підтверджується полісом №АО/4800355 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а винуватість ОСОБА_2 підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 15.04.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що відразу після дорожньо-транспортної пригоди СК «Кредо» 06 березня 2020 року було складено протокол огляду транспортного засобу Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , а у подальшому, після набрання постановою суду від 15.04.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, нею було подано до СК «Кредо» заяву на виплату страхового відшкодування.

Як вказує позивач, ТДВ «СК «Кредо» 05 червня 2020 року на виконання договору умов страхування здійснило їй виплату страхового відшкодування у розмірі 37 526,96 гривень, що підтверджується банківською випискою по картці/рахунку.

Разом з цим, як стверджує позивач, судовим експертом Федотовим Ф.В. з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого її автомобілю Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , було проведено відповідне експертне дослідження.

Так, позивач зазначає, що згідно вказаного висновку експерта №6768 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості колісного транспортного засобу, вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 від 12 липня 2020 року, встановлено, що вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження, належного їй автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 , становить 68 699,00 гривень. Згідно цього висновку, залишкова вартість автомобіля буде дорівнювати вартості металобрухту, провести ремонтно-відновлювальні роботи неможливо.

Таким чином, позивач вказує, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням складає 31 172,04 грн., при цьому, згідно із страховим полісом №АО/4800355 ТДВ СК «Кредо» страхова сума за спричинення майнової шкоди становить 130 000 гривень.

З урахуваннями викладеного, ОСОБА_1 вважає, що ТДВ «СК «Кредо» зобов`язане сплатити їй різницю між фактичним розміром шкоди і вже виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 31 172,04 грн..

Крім того, позивач зазначає, що ОСОБА_2 на час скоєння ДТП працював водієм транспортного засобу ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , який є спеціальний транспортним засобом філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Іінфокс», у зв`язку з чим, саме на власника транспортного засобу покладається обов`язок по відшкодуванню завданої шкоди.

Позивач стверджує, що упродовж всього часу, починаючи з дня, коли сталася дорожньо-транспортна пригода, тобто з 02 березня 2020 року по теперішній час, вона зазнала і продовжує зазнавати значних душевних страждань, пов`язаних із втратою належного їй автомобіля, який був єдиним транспортним засобом, який забезпечував життєдіяльність не тільки її сім`ї, а також її мами, бабусі та хворого дядька.

За таких обставин, позивач вважає, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 , водія транспортного засобу ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , який є спеціальний транспортним засобом філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Іінфокс», було знищено її автомобіль Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 , та завдано моральної шкоди в розмірі 50 000,00 гривень.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом та просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

18 вересня 2020 року від представника відповідача - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що позивачем не була доведена наявність моральної шкоди, його посилання на її спричинення нічим не підтверджені, так само як і не зазначено, яким чином був встановлений саме такий розмір шкоди, що є необхідною умовою для її відшкодування.

01 жовтня 2020 року від позивача до канцелярії суду надійшла заява про зміну предмета позову, в порядку ст. 49 ЦПК України, яку у судовому засіданні 12 жовтня 2020 року було прийнято до розгляду.

13 листопада 2020 року на електронну адресу суду та 17 листопада 2020 року до канцелярії суду від представника відповідача ТДВ «СК «Кредо» надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення 31 172,04 грн. відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник ТДВ «СК «Кредо» посилається на те, що відповідач підтверджує настання свого обов`язку щодо виплати страхового відшкодування за наслідками пошкодження транспортного засобу позивача у вказаній ДТП па підставі полісу №АО/4800355 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому, свої зобов`язання ТДВ СК «Кредо» щодо виплати страхового відшкодування перед позивачем відповідачем виконані у повному обсязі.

Представник відповідача звертає увагу, що позивачем у своєму позові не враховано вимоги ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо порядку розрахунку страхового відшкодування як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, представник відповідача зазначає, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не врегульовано питання доплат у зв`язку із проведенням потерпілим власної експертизи, якщо є різниця у сумі страхового відшкодування, а тому підстави для будь-якої доплати відсутні.

З урахуванням викладеного, представник ТДВ «СК «Кредо» просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ТДВ «СК «Кредо» у судове засідання не з`явився, однак у наданому відзиві на позов просив розглянути справу за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_2 проти позову також заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 103 (сто три) грн. 58 коп.

У задоволенні решти позовних вимоги відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки в даній справі ціна позову становить 48 221,36 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 21 червня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення за таких підстав.

Згідно із частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно приписів статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки , відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.(частина 1 статті 1172 ЦК України).

Відповідно до положень статі 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, відповідно до приписів статті 1192 ЦК України, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи судом.

Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За приписами ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної особи або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Дії осіб, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), визначені у статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування (частина перша статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказаною нормою також визначено вимоги до змісту та необхідних додатків до заяви про страхове відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 02 березня 2020 року близько 11.30 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, напроти буд. 55е, в порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортними засобами Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2020 року у справі №947/6506/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, на підставі якої піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп..

Позивач - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідач - ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є власником автомобіля ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_2 ..

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 3309, державний номер НОМЕР_1 , ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» була застрахована у ТДВ «СК «Кредо», що підтверджується полісом №АО/4800355 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.01.2020р..

На підставі вказаного полісу №АО/4800355 та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 звернулася до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із пошкодженням у ДТП належного їй на праві власності автомобіля Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 .

06 березня 2020 року ТДВ «СК «Кредо» із залученням оцінщика, у присутності ОСОБА_1 , було проведено огляд пошкодженого автомобіля Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 .

Згідно висновку №0631-03-20 від 01 квітня 2020 року про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість матеріальної шкоди, визначена з використанням затратного підходу, спричиненого власнику автомобіля Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 06 березня 2020 року, складає 59 544,69 грн..

У вказаному висновку також зазначено, що такий транспортний засіб відновлювати економічно недоцільно, оскільки матеріальна шкода, спричинена власнику транспортного засобу приймається у розмірі, рівному дійсної ринкової вартості автомобіля - 59 544,69 грн..

Так, згідно звіту ТОВ «Атлант Плюс» №18609 про проведення незалежної оцінки вартості утилізації колісного транспортного засобу від 04.06.2020 року, вартість утилізації пошкодженого автомобіля Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , може складати 27 817,63 грн..

Таким чином, розмір шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобіля Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до ст. 30 Закону, складає 31 727,06 грн. (59 544,69 грн. 27 817,63 грн. = 31 727,06 грн.).

05 червня 2020 року ТДВ СК «Кредо» страховим актом №54-13834653/1003 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого автомобіля полісом автомобіля ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_3 , за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 02.03.2020 року, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісом №АО/4800355, та призначене страхове відшкодування у розмірі 37 526,96 грн..

Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена позивачу 05.06.2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №1306 від 05 червня 2020 року.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що позивачу Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» було відшкодовано розмір шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням автомобілю Nissan Primera, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; витрати, понесені із сплатою вартості стоянки автомобіля; витрати, понесені позивачем з евакуацією автомобіля; витрати позивача, пов`язані з оглядом автомобіля.

Разом з тим, позивачем, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого її автомобілю Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , у судового експерта Федотова Ф.В. було замовлено відповідну експертизу.

Так, судовим експертом Федотовим Ф.В. з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобілю Nissan Primera, державний знак НОМЕР_2 , було проведено відповідне експертне дослідження.

Згідно із вказаним висновком експерта №6768 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості колісного транспортного засобу, вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 від 12 липня 2020 року, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 02.03.2020 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП та становить 68 699,00 грн.. Ринкова вартість автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 , з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих в ДТП, яка сталася 02.03.2020 року, визначається такою, що дорівнює вартості утилізації (вартості металобрухту).

Таким чином, звертаючись із зазначеним позовом, ОСОБА_1 просила суд стягнути різницю між сумою, яка їй була нарахована за страховим актом №54-13834653/1003 від 05.06.2020 року, та фактичним розміром шкоди, завданої її автомобілю, згідно висновку експерта №6768 від 12 липня 2020 року.

Відповідно до статті 102 ЦПК України:

1. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

2. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

3. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

4. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

5. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

6. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

7. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

8. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Відповідно до статті 106 ЦПК України:

1. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

2. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

3. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування.

4. Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи або змінено його властивості, до розгляду судом не приймається, крім випадків, коли особа, яка його подає, доведе можливість проведення додаткової та повторної експертизи з питань, досліджених у висновку експерта.

5. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

6. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

7. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Так, згідно із преамбулою Закону України «Про судову експертизу» цей Закон визначає правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно із ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судову експертизу», незалежно від виду судочинства судовий експерт має право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом.

Аналізуючи норми цивільного процесуального законодавства в сукупності з нормами законодавства про судову експертизу, судом вірно встановлено, що ст. ст. 102, 106 ЦПК України регулюють питання проведення експертизи на замовлення учасника справи. А експерт зобов`язаний вказати про обізнаність про кримінальну відповідальність виключно в разі, якщо висновок підготовлено для подання до суду.

Разом з тим, у наданому позивачем висновку експерта №6768 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості колісного транспортного засобу, вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 від 12 липня 2020 року, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Таким чином, висновок експерта №6768 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості колісного транспортного засобу, вартості відновлюваного ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 від 12 липня 2020 року, не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач ТДВ «СК «Кредо» діяв у межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством, тому підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення з ТДВ «СК «Кредо» матеріальної шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди, завданої автомобілю Nissan Primera, реєстраційний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і страховим відшкодуванням у розмірі 31 172,04 грн., немає.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно доведення позивачем завдання йому моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відтак, оскільки участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, висновок суду першої інстанції щодо підтвердження заподіяння позивачу моральної шкоди є обґрунтованим.

З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини заподіювача шкоди та із застосуванням принципів розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначився з розміром моральної шкоди.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що їх апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди - не має.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів (принцип диспозитивності). Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надано. Доводи її апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367,368,374 ч. 1 п. 1,375,382 -384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Бочевої Ліни Анатоліївни в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 21 червня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік