Справа № 344/105/17
Провадження № 2/344/123/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Антоняка Т.М.,

секретарів: Максимів Н.С., Підхомної Н.М., Устинської Н.С.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Бітківської Д.Є. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

05.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказала, що 15 вересня 2007 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . 28 березня 2011 року шлюб між нею та відповідачем шлюб був розірваний, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу справа №0907/2-3107/2011 року від 28 березня 2011 року. Також у рішенні йдеться про те, що після розірвання шлюбу дитину залишити на проживання з матір`ю. Відповідач після розірвання шлюбу не цікавився інтересами дитини, не відвідує її ані вдома, ані в школі. Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа, виданого 09.10.2014 року івано-Франківським міським судом, було відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з відповідача аліментів на утримання їх доньки до досягнення нею повноліття, але ОСОБА_2 не сплачує аліментів на утримання дитини, що підтверджує Довідка- розрахунок заборгованості по аліментних платежах заборгованість станом на 01 жовтня 2016 року складає 9352,00 грн. На відповідача відкрито кримінальне провадження від 29 липня 2015 року № 0003093, за ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України «Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей», матеріали провадження знаходяться у провадженні СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківські області. Також відповідач неодноразово з`являвся до неї додому у нетверезому стані і дитина ставала свідком конфліктних ситуацій, сварок та погроз з боку ОСОБА_2 їй та дочці. Після чого дитина відмовлялась спілкуватися з батьком. Також відповідач постійно намагається порушити права доньки. Так у заяві про порушення права на вільне спілкування і побачення з дитиною батька, який проживає окремо від дитини, просив Комітет опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, заборонити їй без направлення лікаря-педіатра звертатися до медичних спеціалістів інших профілів та медичних установ для обстеження та лікування дитини. Знаючи про те, що дитина часто хворіє, а в позовних заявах та скаргах відповідач заявляє, що піклується про її здоров`я, жодного разу без пояснень не надав дозволу для виїзду дитини за кордон на оздоровлення. Відповідач також звертався із заявою про невиконання нею рішення суду до Державної виконавчої служби після чого привозив до неї до дому своїм автомобілем державного виконавця, яка склала Акт в якому засвідчила «дитина розплакалася і від прогулянки з батькам відмовилася».

Позивачка зазначає, що 2.12.2013 року вона подала заяву про стягнення аліментів до Івано-Франківського міського суду. ОСОБА_2 , не бажаючи надавати будь-яку допомогу на утримання дочки, подав зустрічний позов у якому вимагав стягнення з неї аліментів та зміни місця проживання її дочки. Після того, як йому було відмовлено у розгляді зустрічного позову, звернувся до суду з клопотанням про призупинення її провадження та подав самостійний позов про стягнення з неї аліментів та зміни місця проживання дитини. По даному позову винесена ухвала про залишення заяви без розгляду. Також при розгляді даної заяви відповідач сам визнав «що бачив дитину 6 разів за рік, оскільки в нього є важливіші справи, а побачення з дитиною це його право, а не обов`язок». Свідченням цього є аудіо-запис судового засідання. Після чого було поновлено провадження по аліментах. 07.08.2014 року відповідач звернувся до суду із заявою про призначення судової генетичної експертизи з використанням ДНК, у якій зазначив, що позов про стягнення аліментів визнати не може, так як ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не являється його рідною дочкою. Дане твердження було дубльовано відповідачем і у апеляційній скарзі на рішення Івано-Франківського міського суду від 07.08.2014 року у справі № 344/19950/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, однак залишене без уваги, а рішення суду залишено без змін. 20.08.2013 року нею був підписаний договір з Івано-Франківським міським Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, працівниками якого здійснювався соціальний супровід. Представники Центру неодноразово приходили у дні та години відвідування батьком дитини, щоб побачити як відбувається спілкування відповідача та її дочки, але батько у встановлений час не з`являвся про що ними був наданий лист. Також зводячи наклепи на неї відповідач неодноразово звертався з заявами до поліції.

На початку 2015 році вона зверталася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, однак у позові їй було відмовлено. Не зважаючи на те, що Орган опіки та піклування Івано-Франшвської міської ради вважав за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4 . За позбавлення батьківських прав відповідача виступили в судовому засіданні представники Служби у справах дітей та прокуратури міста Івано-Франківська. У ході розгляду даної справи відповідач запевнив суд, що буде належно виконувати свої батьківські обов`язки. Також відповідач 01.08.2016 року звертався до суду з позовом, у якому оспорював батьківство, вказуючи ряд неправдивих фактів, сам заперечуючи, що ОСОБА_4 є його біологічною дочкою.

Позивачка вважає, що дана поведінка ОСОБА_2 травмує психіку її дочки, завдає шкоди інтересам дитини, зазначає про те, що відповідач свідомо та без поважних на те причин не виконує встановлених чинним законодавством України батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 січня 2017 року (суддя Мелещенко Л.В.) відкрито провадження у справі (а.с. 69).

У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 84).

Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 85).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 296 травня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 86).

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2017 проведено заміну третьої особи - Служби у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на належну сторону - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (а.с. 115).

Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечив позов у повному обсязі, покликаючись на ті обставини, що позивачка перешкоджає йому бачитись з дочкою. Просив відмовити у позові.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради у судовому засіданні покликалася на висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_4 , зазначаючи, що висновок є обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 22 квітня 2008 року, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28.03.2011 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 15.09.2007 року, неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання із матір`ю (а.с. 10).

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.05.2011 року № 27 встановлено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

ОСОБА_2 звертався до суду із позовною заявою про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьком, який проживає окремо від неї (а.с. 11-12).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2013 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - побачення, спілкування та спільний відпочинок без присутності матері в межах Івано-Франківської області з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. вівторка кожного тижня місяця та з 16 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. четверга кожного тижня місяця, а також з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. неділі кожного тижня місяця. Зобов`язано ОСОБА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , не чинити ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у її вихованні у час, визначений для побачень, спілкування та спільного відпочинку батька і дитини (а.с. 13-16).

З копії Акту державного виконавця від 01.08.2013 року слідує, що при виїзді по місцю проживання ОСОБА_1 , їй було вручено зобов`язальний лист, копії постанов про відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 у присутності стягувача ОСОБА_2 погодилась відпускати дочку ОСОБА_4 , проте дівчинка розплакалася і від прогулянки з батьком відмовилася. На майбутнє ОСОБА_1 зобов`язалася не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною (а.с. 18).

21.08.2013 року між Івано-Франківським міським Центром соціальних служб для сім''ї, дітей та молоді та ОСОБА_1 підписано Договір про здійснення соціального супроводу (а.с. 32).

З копії листа Івано-Франківського міського Центру соціальних служб для сім''ї, дітей та молоді від 17.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом з 20.08.2013 року до 11.02.2014 року. Мати, ОСОБА_1 , виховує неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , 2008 року народження. Батьки дівчинки розлучені. За рішенням суду дитина проживає з матір`ю, а батько має право її відвідувати у визначені дні та години. Однак батько протягом 6 місяців не відвідував сім`ю та не брав участі в вихованні дитини. ОСОБА_1 зареєстрована в міському центрі зайнятості, одержує допомогу як малозабезпечена сім`я. За час соціального супроводу мати створила умови для повноцінного розвитку дитини, виконує всі рекомендації соціального працівника та докладає активних зусиль до якнайшвидшого вирішення власних проблем. Активно співпрацює з Центром та відвідує всі заходи з метою задоволення потреб та інтересів дитини. Дочка, ОСОБА_4 тривалий час не відвідувала дошкільний навчальний заклад через проблеми зі здоров`ям. З метою підготовки до школи дитина відвідуватиме дитячий садок з березня. На даний час сім`я проживає за вказаною адресою та дитина має всі умови для навчання та відпочинку (а.с. 33).

Працівниками Центру було заведено Справу № 114/13 соціального супроводу (а.с. 40-53).

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 звертався до суду з позовом, який також діяв в інтересах малолітньої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_1 , особа, якій законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 з батьком, стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 чеврня 2014 року позов залишено без розгляду, у зв`язку із неявкою позивача у судове засідання (а.с. 21).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2014 року позов задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) грн. щомісячно до досягнення повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 12.12.2013 року. Зменшено розмір аліментів, які стягуються за даним рішенням суду на 1200 грн. добровільно внесених відповідачем на рахунок позивача під час розгляду даної цивільної справи судом. (а.с. 24-25).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2014 року, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2014 року залишено без змін (а.с. 30-31).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Орган опіки та піклування у своєму висновку (додаток 2 до рішення виконавчого комітету міської ради 27.03.2015 року № 177), вказує на доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дочки ОСОБА_4 (а.с. 36-39).

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовлено (а.с. 54-56).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2015 року залишено без змін (а.с. 75-76).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2015 року рішення рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 липня 2015 року залишено без змін.

Також матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 01.08.2016 року звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 січня 2020 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини відмовлено (а.с. 126-131).

Як вбачається з довідки-розрахунку від 10.10.2016 року, виданої Івано-Франківським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, заборгованість по несплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 01.10.2016 року становить 9 352 грн. (а.с. 34).

З довідки-розрахунку, виданої Івано-Франківським МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, заборгованість по несплаті аліментів ОСОБА_2 станом на 01.06.2017 року становить 14 952 грн. (а.с. 92).

Як вбачається з листа Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області від 31.10.2016 року, було проведено перевірку звернення ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій ОСОБА_2 , матеріали якої долучено до кримінального провадження від 29.07.2015 року (а.с. 35).

Постановою слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Олійника Є.О. від 15.11.2016 року закрито кримінальне провадження, зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003427, розпочате 21.08.2015 року, за протокол-заявою ОСОБА_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, про ухилення його колишньої дружини ОСОБА_1 від виконання рішення Івано-Франківського міського суду щодо надання можливості бачитись із їх спільною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (а.с. 93-94).

Згідно висновку експерта № 10/216 від 10.05.2017 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 може бути біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події становить 99,9999% (а.с. 95-98).

З розрахунку державного виконавця М.Раковецького зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа № 344/19950/2013 від 09.10.2014 року вбачається, що станом на 01.10.2020 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 43 402,00 грн. (а.с. 149-151).

Також з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 10000866 слідує, що Івано-Франківським ВП ГУНП в Івано-Франківській області 18.03.2020 року внесено відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України, щодо несплати ОСОБА_2 аліментних платежів (а.с. 152-154).

З розрахунку державного виконавця М.Раковецького зі сплати аліментів, згідно виконавчого листа № 344/19950/2013 від 09.10.2014 року вбачається, що станом на 01.07.2021 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 45 398,14 грн. (а.с. 250).

14.04.2021 року представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради суду надано висновок (додаток 1 до рішення виконавчого комітету міської ради від 25.03.2021 року № 448), у якому вказано про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 209-214).

16.04.2021 року представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до суду подано пояснення, відповідно до яких представник вказує на технічну помилку у рішенні виконавчого комітету міської ради від 25.03.2021 року № 448, де «вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав…» є опискою (а.с. 219).

19.05.2021 року представником Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради суду надано рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 22.04.2021 року № 595, з додатком - висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Висновок, а.с. 220-226).

Як зазначено у висновку, на початку 2015 року ОСОБА_1 уже зверталася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_4 . Органом опіки та піклування м. Івано-Франківська було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. У судовому засіданні відповідач запевняв суд, що буде виконувати свої батьківські обов`язки, але до 2017 року не навідував дочку жодного разу, не телефонував до неї, не вітав з днем народження чи іншими святами. ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав. У 2017 році мати повторно звернулася до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23.11.2017 року провадження у цивільній справі (№ 344/105/17) зупинено на підставі клопотання ОСОБА_2 до вирішення іншої, пов`язаної з нею справи (№ 344/9697/16-ц) за його позовом, про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 24.01.2020 року ОСОБА_2 у позові про оспорювання батьківства відмовлено. За результатами проведення судової генетичної експертизи ДНК, яка була проведена обласним бюро СМБ Івано-Франківської ОДА, а також Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 складає величину не менше 99,9999%, біологічне батьківство практично доведено. Провадження у справі було поновлено.

За інформацією, викладеною у Висновку, дівчинка навчається у Ліцеї № 20 Івано-Франківської міської ради. Відповідно до інформації навчального закладу від 19.06.2020 року № 73, батько ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, проживає окремо. За період навчання своєї доньки жодного разу не був у закладі освіти і не відвідував батьківські збори. Дані обставини підтверджуються також оновленою інформацією з навчального закладу від 29.01.2021 року. За результатами психодіагностичного обстеження, проведеного практичним психологом навчального закладу, у «Кінетичному малюнку сім`ї» дитина малює маму, себе та бабусю, з якими спільно проживає. Батька, ОСОБА_11 , дівчинка не малює та не згадує, що свідчить про відсутність емоційного контакту з дитиною, тому що він не бере участі у її вихованні.

У Висновку вказується на те, що мати ОСОБА_1 задовольняє потреби дитини, забезпечує її всім необхідним. Дитина почуває себе щасливою поряд з нею. Під нас бесіди з працівниками служби ОСОБА_4 зазначає, що не спілкується з батьком, останній раз бачила його у 2019 році, коли здавала кров на аналіз ДНК, тоді батько з нею не розмовляв, з днем народження вітав у віці 7 років, з родичами по лінії батька дівчинка не спілкується. Відповідно до інформації КНП «ЦПМКДД» від 03.07.2020 року догляд за дитиною здійснює мати, рекомендації лікаря виконує. Згідно з розрахунком із сплати аліментів долученого до матеріалів справи відомо, що сума коштів, яка підлягала стягненню станом на 01.10.2020 року, становила 43402, 00 грн; сума стягнута виконавцем на 01.10.2020 року - 6762, 00 грн; на 01.10.2020 року заборгованість складає 36640,00 грн. ОСОБА_2 було запрошено в службу у справах дітей. Він повідомив, що з поданою заявою ОСОБА_1 не погоджується, адже не має змоги бачитися з дитиною через дії позивачки. Дані факти підтверджуються судовими рішеннями. Зазначає, що на даний час поточної заборгованості не має, погашає заборгованість, яка виникла за час розгляду спрви про оспорювання батьківства. Вказує, що робив спроби спілкуватися з дитиною у соцмережах, але його акаунт було заблоковано, а телефонний номер «перебуває у чорному списку». 16.02.2021 року ОСОБА_14 до матеріалів справи було долучено: повідомлення Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 11.02.2021 року про те, що слідчим відділом не проводилося досудове розслідування у кримінальних провадженнях відносно нього; довідку Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області про те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей). На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 05.03.2021 року були присутні батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 .

З долученого представником Органу опіки та піклування копії витягу з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 05.03.2021 року слідує, що на комісії розглядалося питання щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та комісією з питань захисту прав дитини постановлено рекомендувати виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с. 245-248).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (п.п 57, 58).

У справі «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року, п.п. 47-49) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав») (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.11.2020 року, справа № 227/2272/18).

Верховний Суд у постанові від 06.05.2020 року, справа №753/2025/19, дійшов наступного висновку: «Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 204/1199/16-ц (провадження № 61-170св17) зроблено висновок, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментам сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати, як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Аналізуючи вимоги та положення вищезазначеного законодавства, а також враховуючи, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, суд визнає, що при вирішенні питань, які стосуються дитини, в тому числі і щодо позбавлення батьківських прав її батьків, в першу чергу мають бути враховані інтереси дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

Як визначено ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що висновок № 595 від 22.04.2021 року Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зроблений без належного з`ясування всіх обставин, які мають значення при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав, є недостатньо обґрунтованим та не містить достатні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки.

Зокрема, у Висновку не наведено беззаперечних підстав та аргументів, які б вказували на необхідність позбавлення відповідача батьківських прав; не зазначено, яка робота проведена органом опіки та піклування з відповідачем щодо врегулювання даного конфлікту; не вказано про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Також, він не містить висновку про те, чи відповідає такий крайній захід інтересам дитини та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини.

Тобто, зазначений висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Крім того, вищевказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду.

Відтак, при розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.

Судом встановлено, що відповідач не є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Невиконання батьківських обов`язків не може ототожнюватися з ухиленням від їх виконання.

При цьому суд бере до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення його батьківських прав і цей факт свідчить про його інтерес до дитини.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідачів про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_4 не забезпечуватиме інтересів самої дитини.

Докази, які були надані позивачкою в судове засідання, суд не вважає достатніми та переконливими для застосування до відповідача такої крайньої міри впливу як позбавлення батьківських прав доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з зазначеним, з метою збереження біологічної родини та з урахуванням найкращих інтересів дитини, суд вважає за можливе не позбавляти батька дитини батьківських прав.

Відтак, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 150, 157, 164, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.М. Антоняк

Повний текст рішення складено та підписано 08.02.2022 року.