Справа № 453/1655/20
№ провадження 2/453/93/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Курницької В.Я.

за участі секретаря судового засідання Трембач М.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування поданого позову посилається на те, що 06.03.2020 року між нею та відповідачем укладено договір про надання правничої допомоги. Гонорар відповідача за надання послуг, згідно із зазначеним договором, становить 2 500 доларів США. 06.03.2020 року відповідач отримав від позивача аванс в сумі 700 євро, що станом на 06.03.2020 року становило 19 385, 94 грн., та підтверджується розпискою відповідача про отримання вказаних коштів на зворотньому боці договору. Однак, відповідач жодних дій на виконання договору не вчинив, згодом вимагав додаткового перерахування йому грошових коштів в сумі 5 200, 00 грн. на картку. На неодноразові звернення до відповідача з вимогою про повернення отриманих коштів відповідач не відреагував, коштів не повернув. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 19 385, 94 грн., а також 25 000, 00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до інформації щодо доступу до персональних даних, наданої Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області від 29.12.2020 року, отриманої судом 11.01.2021 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.03.2017 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки він вибув у АДРЕСА_2 ).

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області про передачу справи за підсудністю від 29.01.2021 року цивільну справу № 453/1655/20, провадження № 2/453/147/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Згідно з відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач ОСОБА_2 по м. Києву зареєстрованим не значиться.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.04.2021 року справу № 453/1655/20, провадження № 2/753/5665/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди передано на розгляд за підсудністю до Сколівського районного суду Львівської області.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Беручи до уваги, що останнім відомимзареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 15.09.2021 року на підставіч. 9 ст. 28 ЦПК України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 16.11.2021 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 18.05.2022 року.

В судове засідання 18.05.2022 року сторони не з`явились.

У зв`язку із тим, що поштові відправлення, які скеровувались відповідачу, повертались на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», про час та місце засідань суду відповідача було належним чином повідомлено шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада України».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, причини неявки до відома суду не довела.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши зібрані докази, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.03.2020 року між ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги. Гонорар відповідача за надання послуг, згідно із зазначеним договором, становить 2 500 доларів США. 06.03.2020 року відповідач отримав від позивача аванс в сумі 700 євро, що станом на 06.03.2020 року становило 19 385, 94 грн., та підтверджується розпискою відповідача про отримання вказаних коштів на зворотньому боці договору.

Крім того, факт отримання відповідачем від позивача авансу в сумі 700 євро, а також факт невчинення ним жодних дій за договором про надання правової допомоги від 06.03.2020 року підтверджується роздруківкою переписки між позивачем та відповідачем в мережі «Viber» та роздруківкою смс-повідомлень, які долучені позивачем до позовної заяви. Зокрема, з вказаних роздруківок безсумнівно вбачається факт невиконання відповідачем укладеного між сторонами договору, який визнає сам ОСОБА_2 , а також зафіксовано обіцянки відповідача повернути одержані від позивача в якості авансу кошти.

Документально підтверджений наявними в матеріалах справи доказами також факт звернення позивача до відповідача з вимогою про повернення сплачених за договором коштів в сумі 700 євро (лист ОСОБА_1 від 27.10.2020 року та докази скерування такого відповідачу у справі). Доказів реагування на вказаний лист відповідачем у справі не надано.

Крім того, як вбачається з зареєстрованої 17.11.2020 року за вх. № Я-768/231-20 заяви, копія якої міститься в матеріалах справи, 17.11.2020 року ОСОБА_1 подала до Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області заяву про вчинене кримінальне правопорушення, в якій просила внести до ЄРДР відомості за фактом вчинення ОСОБА_2 дій, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд зазначає, що відносини сторін виникли з договору про надання правової допомоги від 06.03.2020 року, тому вони повинні відповідати вимогам ст.ст. 901-907 гл. 63 Цивільного кодексу України.

Частина 2 ст. 901 ЦК України встановлює, що положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовник) надати послугу, а замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.

Стаття 903 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та порядку, що встановлені договором.

Тобто, істотними умовами договору про надання послуг, в тому числі договору про правову допомогу, є, в тому числі, строки виконання та вартість послуг, що повинні бути надані за договором.

В той же час, укладений 06.03.2020 року між ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір про надання правової допомоги не містить строку, в який послуги повинні бути надані, обсягу таких, а також вартості зазначених послуг. Щодо зазначення на звороті договору в рукописний спосіб суми загального гонорару, то суд вважає, що таке зазначення не може вважатися узгодженням сторонами вартості послуг, оскільки з такої неможливо встановити, коли саме було виконано напис і чи в повному обсязі такий мітився на договорі в момент його підписання позивачем. Крім того, зазначена на звороті сума загального гонорару є нечитабельною та не дає можливості встановити, в якому ж розмірі між сторонами було погоджено вартість послуг за договором.

З огляду на викладене суд констатує, що договір про надання правової допомоги від 06.03.2020 року між ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є неукладеним, у зв`язку з чим не породжує для сторін будь-яких цивільно-правових наслідків.

В той же час, отримані ОСОБА_2 на виконання зазначеного договору 700 євро авансу підлягають поверненню ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як такі, що набуті на підставі, що згодом відпала.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 19 385, 94 грн., що станом на дату сплати було еквівалентно 700 євро, сплачених в якості авансу за договором про надання правової допомоги від 06.03.2020 року, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини 2 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм права, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі - Постанова Пленуму ВСУ).

Відповідно до роз`яснень, даних у п.3, 9, 17-1 вказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З аналізу матеріалів справи безсумнівно вбачається, що бездіяльністю відповідача по виконанню договору про надання правової допомоги від 06.03.2020 року протягом більш ніж тривалого терміну позивачеві було завдано душевних та психічних страждань, постійних хвилювань та необхідності вчиняти дії (ведення постійної переписки, звернення з листами, звернення до правоохоронних органів) для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь який її розмір може мати суто умовний вираз.

Водночас, у контексті визначення справедливого розміру відшкодування моральної шкоди суд зважає на такий елемент, як урахування притаманного конкретній країні рівня життя, адже некритичне слідування заявленим вимогам у частині визначення розміру відшкодування може призвести до істотного порушення балансу інтересів сторін з приводу відшкодування моральної шкоди.

Аналізуючи суть самого порушення прав позивача, виходячи зі справедливих й розумних критеріїв належного розміру відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає 7 000, 00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, яка буде достатньою для компенсації немайнових втрат, які в інший, не грошовий спосіб, поновити неможливо, та реальною з точки зору виконання судового рішення як складової права на справедливий суд та однієї з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вказаних правових норм з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди - задоволити часково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 26 385 (двадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 94 копійки, з яких 19 385 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 94 копійки аванс, сплачений за договором про надання правової допомоги від 06.03.2020 року, 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок моральна шкода.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: не відомий.

Повний текст рішення складено 24.05.2022 року.

Головуючий суддя В.Я. Курницька