Справа № 362/4826/21
Провадження № 2/362/902/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Сілецької М.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить поділити спільне майно подружжя, а саме, спільним майном подружжя є:

-земельна ділянка, площею 0,1495 га, кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-транспортний засіб - легковий автомобіль марки: HYUNDAI, моделі SONATA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1

На думку позивача, вищезазначене майно було придбане нею та Відповідачем в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши до суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, вимоги позову підтримує.

Відповідач подав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутності, вимоги позову визнав.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 01.06.2012 року

Під час шлюбу подружжям було набуто наступне майно:

-земельну ділянка, площею 0,1495 га, кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області;

-транспортний засіб - легковий автомобіль марки: HYUNDAI, моделі SONATA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_3 .

Відповідно до звіту експертної грошової оцінки земельної ділянки №3357-21 від 21.07.2021 року, вартість земельної ділянки, площею 0.1495 га, кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 251353,00 гривень.

Відповідно до звіту оцінки майна транспортного засобу - легковий автомобіль марки: HYUNDAI, моделі SONATA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , вартість останнього становить 263900,00 гривень.

За ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.ч.2 і 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1568цс16 від 07.12.2016, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Тож при вирішенні питання щодо визнання право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Положеннями ст. 69 СК України встановлено, що чоловік та дружина мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до статті 64 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які незаборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. ст. 11, 12, 15, 20 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. ст. 76-77, 80, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 25 грудня 2013 року ухвалив постанову у справі № 6-135цс13, згідно правового висновку якої вбачається що, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до сто вірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам, враховуючи, що спірне майно набуте сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, та враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, в силу ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, по`вязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем не надано на підтвердження своїх вимог квитанцію про оплату таких послуг правової допомоги, а тому в цій частині вимог суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 57-74 СК України, ст. ст. 203, 215, 216, 319, 321, 328, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) наступне майно:

- земельну ділянку № НОМЕР_6 , площею 0.1495 га., кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- транспортний засіб - легковий автомобіль марки: HYUNDAI, моделі SONATA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 .

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), а саме:

- визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, площею 0,1495 га, кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, площею 0,1495 га., кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнати за ОСОБА_2 ( (РНОКПП: НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки, площею 0,1495 га, кадастровий номер: :01:029:0017, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки: HYUNDAI, моделі: SONATA, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер: НОМЕР_7 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 ,

- стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію вартості 1/2 (однієї другої) частини транспортного засобу - легкового автомобіля марки: HYUNDAI, моделі: SONATA, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер: НОМЕР_7 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_1 - у розмірі 131 950 (сто тридцять одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) понесені нею судові витрати на сплату судового збору у розмірі 5 152,53 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя М.М. Ковбель