Ухвала

20 червня 2022 року

м. Київ

справа № 569/22159/19

провадження № 61-19646св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Рівненська обласна державна адміністрація,

третя особа - Рівненський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на постанову Рівненського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Шимківа С. С., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа - Рівненський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд), про скасування розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовано тим, що прогулу на роботі 16 жовтня 2019 року не допускав, а роботодавець, не зажадавши від нього пояснень, наклав стягнення у вигляді звільнення, чим допустив порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації від 24 жовтня 2019 року № 103-к «Про звільнення ОСОБА_3 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови Рівненського обласного Фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі з 25 жовтня 2019 року. Стягнуто з Рівненської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу

з 25 жовтня 2019 року до 14 червня 2021 року у розмірі 405 376,56 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що наданими та дослідженими доказами не встановлено факту порушення позивачем трудової дисципліни до прийняття рішення про його звільнення. Роботодавцем вимоги, передбачені частиною першою статті 149

КЗпП України, не виконані, позивачу не було надано можливості пояснити причини відсутності на роботі або спростувати сам факт такої відсутності.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року апеляційну скаргу Рівненської обласної державної адміністрації задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2021 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що роботодавцем при звільненні позивача на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України не було допущено порушення вимог трудового законодавства.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У грудні 2021 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульовані у постанові Верховного Суду від 19 лютого

2020 року у справі № 583/2695/18. Крім того, у касаційній скарзі представник заявника посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) як на підставу касаційного оскарження судового рішення, зокрема, щодо обов`язку/порядку повідомлення працівника, до якого застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогул, про наявність задокументованого факту прогулу.

Щодо клопотання про розгляд справи за участі позивача або його представника

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 просить розгляд касаційної скарги здійснювати у судовому засіданні за участю позивача або його представника.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право особи бути присутньою під час розгляду справи може бути реалізовано у разі розгляду такої справи у відкритому судовому засіданні, у всіх інших випадках присутність інших осіб при розгляді справи у порядку письмового провадження чинним ЦПК України не передбачено.

Сторона позивача реалізувала свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності на стадії касаційного перегляду справи, шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про розгляд справи судом касаційної інстанції за участю позивача не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати ОСОБА_1 лише особисто в суді, крім тих, які викладені письмово у касаційній скарзі.

Верховний Суд, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню, вважає, що у цій справі відсутні підстави для виклику заявника в судове засідання для надання особистих пояснень на стадії касаційного перегляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 , поданого його представником ОСОБА_2 .

Рух справи у суді касаційної інстанції, позиції інших учасників справи

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2022 року поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У лютому 2022 року Рівненська обласна державна адміністрація подала до суду відзив на касаційну скаргуОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , у якому заявник просить залишити вказану касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу про поважність своєї відсутності на робочому місці 16 жовтня 2019 року.

01 червня 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , поданого його представником ОСОБА_2 , про розгляд справи у судовому засіданні за його участю або його представника відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа - Рівненський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, про скасування розпорядження голови Рівненської обласної державної адміністрації про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , подану його представником ОСОБА_2 , на постанову Рівненського апеляційного суду

від 26 жовтня 2021 року призначити до судового розгляду на 29 червня 2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний