Справа № 214/9564/21
2/214/2310/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 червня 2022 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючої судді Хомініч С.В.,

за участю: секретаря судового засідання Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №214/9564/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ»

до ОСОБА_1 ,

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» Іжаковський О.В. звернувся до суду засобами поштового зв`язку з позовом, отриманий судом 15.11.2021, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №010/0169/82/0198201 від 09.10.2018 у загальному розмірі 49 347,22 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 30 247,41 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 19 099,81 грн, стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 09.10.2018 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №010/0169/82/0198201, відповідно до умов якого банк відкрив позивальнику картковий рахунок з кредитним лімітом у розмірі 29 600,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 09.10.2022 та сплатити проценти за користуванням кредитними коштами у розмірі 45,0%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти у порядку, передбаченому кредитним договором. 20.09.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-19F, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №010/0169/82/0198201 від 09.10.2018, що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 . За період користування кредитними коштами, позичальник ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 17.09.2021 виникла заборгованість у загальному розмірі 49 347,22 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом 30 247,41 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 19 099,81 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 02.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за зареєстрованим місцем проживання, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою на отримання кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка», в якій просив встановити йому ліміт кредитування до поточного рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 29 600,00 грн на термін 48 місяців (а.с. 10-11, 12-13).

Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 09.10.2018 укладений кредитний договір №010/0169/82/0198201,за умовами якого банк зобов`язався на картковий рахунок позичальника кредитні кошти, установивши кредитний ліміт у розмірі 29 600,00 грн, на строк 48 місяців з 09.10.2018 до 09.10.2022, за фіксованою процентною ставкою за користуванням кредитом 45,0% річних (а.с. 6-9).

Відповідно до п. 10.7 договору, банк має право без згоди з клієнтом відступити право вимоги за кредитом у тому числі за незадоволеним овердрафтом, будь-якій особі або обтяжити ці права іншим чином, про що повідомляє клієнта шляхом направлення письмового повідомлення рекомендованим листом за адресою клієнта, зазначеною у заяві. З моменті відступлення банком права вимоги, кредитний рахунок закривається, погашення заборгованості за кредитом здійснюється клієнтом на рахунок нового кредитора.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію, а відповідач активно користувався кредитними коштами з 09.10.2018, що слідує з розрахунку заборгованості та виписки з рахунку (а.с. 23-24, 25-26).

20.09.2019 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (п. 2.1. договору). Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором новий кредитор замінює первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрах боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання усіх грошових зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Права вимоги переходять до нового кредитора у повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотнього викупу. Зокрема, але не виключно, до нового кредитора переходить: право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними договорами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України, право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також права вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитного договору (п. 2.4. договору) (а.с. 31-39).

На виконання умов договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» сплачено на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти в сумі 1 875 601,63 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 17.03.2020 з призначенням платежу: оплата портфелю згідно договору №114/2-19F від 20.09.2019 (а.с. 38).

Таким чином, як вбачається з витягу з реєстру боржників від 16.01.2020, що є додатком до договору про відступлення права вимоги №114/2-19F від 20.09.2019, право вимоги за кредитним договором №010/0169/82/0198201 від 09.10.2018, укладеним ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ». Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 30 991,71 грн, з яких заборгованість за основною сумою боргу по кредиту - 30 247,41 грн, заборгованість за відсотками - 744,30 грн, що підтверджується розрахунком ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»(а.с. 23-24, 40-44).

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

З правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається з виписки по особовому рахунку за період з 25.10.2018 по 11.11.2019, наданих ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а також з детального розрахунку заборгованості, вбачається, що боржник ОСОБА_1 отримав від банку грошові кошти у розмірі 29 600,00 грн, користувався цими грошима, витрачаючи та частково погашаючи заборгованість, востаннє 11.11.2019 у розмірі 3 000,00 грн, що підтверджує факт існування кредитних відносин між сторонами (а.с. 23-24, 25-28).

Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.

Як встановлено судом з наведених письмових доказів, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед кредитором.

Дослідженням змісту умов кредитного договору встановлено, що повернення кредиту та сплату процентів відповідач мав здійснювати щомісячними платежами до двадцятого числа включно, сплачуючи обов`язковий платіж у розмірі 5% від власної заборгованості перед банком (яка включає заборгованість за кредитом, проценти, неустойки, комісійні винагороди за обслуговування кредиту, проценти за недозволеним овердрафтом), але не менше тридцяти гривен або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Заборгованість за недозволеним овердрафтом та сума прострочених грошових зобов`язань клієнта за договором мають бути сплачені у повному обсязі (п.4.2 кредитного договору) (а.с. 6-8).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №010/0169/82/0198201 від 09.10.2018, станом на 17.09.2021 позивачем нарахована заборгованість у розмірі 49 347,22 грн, з яких: заборгованість за кредитом 30 247,41 грн, заборгованість за нарахованими відсотками (на момент укладення договору про відступлення прав вимоги) у розмірі 744,30 грн, заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 23 101,91 грн, з яких боржником сплачено 4 746,40 грн (а.с. 22).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи, що цивільне судочинство згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №010/0169/82/0198201 від 09.10.2018 у загальному розмірі 49 347,22 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 30 247,41 грн, заборгованості за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) у розмірі 19 099,81 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц).

Позивача у позові просить суд стягнути з відповідача на його користь понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1 Договору №05-03/2021 про надання правової допомоги, який укладений між ТОВ «Вердикт-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 60-63).

27.09.2021 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Вердикт-Капітал» було підписано заявку на надання юридичної допомоги №33, відповідно до якої, сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатського об`єднання товариству по ОСОБА_1 : надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в позасудовому порядку 1 500,00 грн; надання усної консультації з приводу можливості стягнення боргу в судовому порядку 1 500,00 грн; надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти 9 000,00 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друг необхідних документів 8 000,00 грн, загалом 20 000,00 грн. (а.с. 65).

04.10.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» було перераховано на рахунок АО «Лігал Ассістанс» 200 000,00 грн за надання правової допомоги згідно договору №05-03/2021 про надання правової допомоги від 05.03.2021, що підтверджується копією платіжного доручення №028928000 (а.с. 64).

Суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатським об`єднанням робіт; обсягом наданих адвокатським об`єднанням послуг, ціною позову та не відповідають критеріям розумності та пропорційності. У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню із відповідача на користь позивача в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2 270,00 грн, сплачений позивачем за подання позову до суду (а.с. 1).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позовні вимогиТовариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №010/0169/82/0198201 від 09.10.2018 у розмірі 49 347 (сорок дев`ять тисяч триста сорок сім) гривень 22 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок, витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ-КАПІТАЛ», , юридична адреса: вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Хомініч С.В.