08.02.2022 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/2412/21
Провадження № 2/533/37/22
УХВАЛА

08 лютого 2022 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання - Кругловецького Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1 (у режимі відеконференції),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду заяву про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про визнання незаконною бездіяльності працівників поліції та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2021 року до Козельщинського районного суду Полтавської області надійшла в порядку частини четвертої статті 31 ЦПК України з Кобеляцького районного суду Полтавської області цивільна справа № 532/2412/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділення поліції № 2 Полтавського РУП, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Державного казначейства в Полтавській області про визнання незаконною бездіяльності працівників поліції та відшкодування моральної шкоди.

У подальшому позивач позовну заяву уточнив, визначив відповідачами: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (відповідач - 1) та Головне управління Державного казначейства в Полтавській області (відповідач - 2), у якій (з урахуванням поданих уточнень) просив:

1)визнати незаконною бездіяльність працівників відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції, яке є структурним підрозділом ГУНП в Полтавській області МВС України, що виразилося в тому, що на його виклики 12.10.2020, на 102 о 12 год. 46 хв., о 13 год. 47 хв., о 14 год. 03 хв. не виїхала слідчо-оперативна група;

2)стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області МВС України через головне управління Державного казначейства кошти в сумі 300 тисяч гривень за завдану йому моральну шкоду та шкоду завдану здоров`ю позивача працівниками поліції;

3)стягнути з відповідача судові витрати 80,00 гривень.

Ухвалою суду від 28.12.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 08.02.2022.

У судовому засіданні позивач заявив відвід головуючій судді.

Свій відвід обґрунтував тим, що раніше суддя винесла два незаконні рішення, що стосувалися сина позивача - інваліда другої групи, займається юридичним дрібним шахрайством, постійно порушує права позивача на ефективний захист, підіграє відповідачам - державним органам, ображала позивача, не входить у положення позивачів. Крім того, головуючу суддю не затверджено суддею довічно, а її зовнішній вигляд не відповідає європейським стандартам. Висловлював невдоволення розміром суддівської винагороди тощо.

Суд, розглянувши заяву про відвід, приходить до таких висновків.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст. 36 ЦПК України, відповідно до норм якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Звертаючись до суду з заявою про відвід головуючої судді, позивач не зазначив чітко жодну із підстав, передбачених нормами ст. 36 ЦПК України, для відводу судді.

Ч. 4 ст. 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Таким чином, незгода позивача з процесуальними рішеннями чи з рішеннями в інших справах в силу норм ст. 36 ЦПК України не може слугувати підставою для відводу судді.

Ствердження позивача про «незатвердження судді довічно» не ґрунтується на положеннях ст. 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону. Інші ствердження (образи тощо) є також надуманими та безпідставними.

Разом з тим, очевидним є те, що позивач не має довіри до головуючої судді у даній справі та має сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді. Окрім того, позивач у судовому засіданні, обґрунтовуючи відвід, висловив погрозу в адрес судді як бажання запустити чимось важким.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Незалежність судової влади є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав та свобод людини і громадянина.

Частиною сьомою статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначений обов`язок судді справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства.

Пунктом 1.5 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» (Лісабон, 10 липня 1998 року) встановлено, що суддя зобов`язаний підтримувати високий рівень компетентності, необхідний для вирішення справ у кожному конкретному випадку, оскільки від рішення судді залежать гарантії та права особи.

Кодекс суддівської етики (стаття 15) наголошує, що неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

Порушення права на справедливий суд має місце, як вказує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), у випадку, коли процесуальні порушення мають вирішальне значення для реалізації права на захист. Заявник повинен довести важливість порушень (факти, що можуть вказувати на порушення).

При цьому суд зауважує, що в кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу і ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Білуха проти України», заява № 33949/02, параграф 49, 9 листопада 2006 року).

Також у рішенні у справі «Castillo Algaro v. Spain» (постанова від 28 жовтня 1998 року, збірник 1998-VІІІ, с. 3116, параграф 45) зазначено, що дійсно навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення; йдеться про довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні викликати у людей.

Відповідно до практики ЄСПЛ при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Так, у рішеннях у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається про необхідність застосування суб`єктивних та об`єктивних критеріїв. Зазначена позиція також підтримана Верховним Судом.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення ЄСПЛ у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Вирішальним чинником є можливість об`єктивного підтвердження таких фактів (наприклад, рішення у справі ЄСПЛ «Ferrantelli and Sanyangelo v. Italy», постанова від 7 серпня 1996 року, збірник 1996-ІІІ, с. 95152, параграф 58; рішення у справі «Wettstein v. Switzerland», № 33958/96, параграф 44).

Так, на переконання суду, зі змісту заяви позивача про відвід судді вбачається наявність обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості судді.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Ураховуючи наведене, вважаю, що з метою уникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, заявлений відвід судді Козир В.П. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 40, 259, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Козир Вікторії Петрівни у цивільній справі № 532/2412/21 - задовольнити.

Справу передати до канцеляряції суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Козир