Справа № 148/719/22
Провадження №2-о/148/43/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,за участі: представника заявника - ОСОБА_2 , заінтересованої особи - ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 11.12.2007 між нею та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, який рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022 розірваний. У шлюбі у них народились дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також за час перебування у шлюбі 16.06.2020 вони придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано на ОСОБА_6 . Правочин вчинено за згодою чоловіка ОСОБА_3 .

Колишній чоловік заявника ОСОБА_3 останнім часом став вчиняти відносно неї неправомірні дії, що змусило її звертатись в поліцію. Постійні незаконні дії з боку чоловіка стали підставою для їх проживання у різих будинках. Заявник разом з дітьми вимушена винаймати житло у іншому населеному пункті. Однак, ОСОБА_3 не залишає заявника у спокої, не допускає її до житла, вчиняючи насильство економічного характеру.

Так, ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Також, на розгляді у суді перебуває обвинувальний акт по його обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Заявник вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, тому до її кривдника ОСОБА_3 слід застосувати обмежувальний припис строком на шість місяців з метою захисту від повторного домашнього насильства.

Вказані обставини стали причиною звернення заявника до суду з даною заявою.

Просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців, яким визначити обмеження його прав а саме:

- заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та особистою приватною власністю (побутова техніка, меблі, кухонне приладдя та інше);

- заборони наближатися на відстань, що менша 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи ОСОБА_1 ;

- заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали, посилаючись на викладені у ній обставини.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти видачі обмежувального припису щодо нього. Зазначив, що обставина, що наведена заявником у заяві про те, що вона винаймає квартиру, не відповідає дійсності, оскільки вона проживає по АДРЕСА_2 , а діти живуть у її матері. Не підтвердив той факт, що він відображений на відеозаписі наданому представником заявника на обгрунтування вимог заяви про видачу обмежувального припису. Також, зазначив, що не чинить перешкод щодо проживання заявниці та дітей, але без співмешканця.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорта заявника (а.с. 3) її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.12.2017 (а.с. 5) судом встановлено, що шлюб між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 11.12.2007.

За період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народились дочка ОСОБА_5 (а.с. 10) та ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка ОСОБА_4 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.04.2022, яке набрало законної сили 31.05.2022 (відомості з КП "Д3"), шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 11-12).

Також, за період шлюбу ОСОБА_1 придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 16.06.2020 (а.с. 6-7).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2020 (а.с. 8) за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Заявником на обгрунтування своїх вимог надано копію обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про який внесено до ЄРДР 04.02.2022 за № 0000024 (а.с. 13-14). Відповідно до вказаного обвинуального акту ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 04.02.2022 він, помітивши ОСОБА_1 , яка проходила повз магазину в смт. Шпиків, підійшов до неї, в результаті чого між ними виникла сварка, під час якої він наніс їй один удар долонею руки по обличчю. В результаті дій ОСОБА_3 ОСОБА_1 отримала перелом передньої осі носу, синця та забою м`яких тканин в ділянці спинки носа, які відповідно до експертного висновку відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Згідно довідки Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.06.2022 (а.с. 41) на розгляді суду перебуває кримінальне провадження № 148/217/22 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до інформації Тульчинського районного відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області № 3591/230/01-2022 від 19.05.2022 (а.с. 15) ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності 17.10.2021 та 19.10.2021 за ст. 173-2 КУпАП.

З оглянутої в судовому засіданні справи про адміністративне правопорушення №148/1923/21, судом встановлено, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладалось адміністративне стягнення.

Так, відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.12.2021, ОСОБА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства психологічного характеру) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (170,00 грн.). Судом при розгляді справи встановлено, що 17.10.2021 близько 20:30 год. та 19.10.2021 о 12:30 год., за місцем свого проживання ОСОБА_3 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме висловлювався в її адресу нецензурною лайкою, чим порушив ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що домашнє насильство з боку ОСОБА_3 носить постійний та регулярний характер.

Представником заявника на підтвердження обставин, викладених у заяві про видачу обмежувального припису, також надано диск з відеозаписами. При досліджені даних відеозаписів, судом встановлено, що вони не містять підтвердження вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно заявника. На відеозаписах лише зафіксовано агресивні дії особи. В свою чергу, ОСОБА_3 в судовому засіданні не підтвердив, що це він відображений на відео.

Окрім того, з даних відеозаписів не можливо встановити дату, час та місце подій, що відбуваються, а також осіб відображених на них.

Відтак, надані представником заявника відеозаписи не є належними доказами вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно заявника.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом IV глави 13 ЦПК України.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно п.п. 3, 6, 7, 8, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

- кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

- обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи;

- особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо заявника ОСОБА_1 , є велика вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи. Тому для забезпечення ефективного захисту слід застосувати обмежувальний припис, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», - заборонити йому перебувати в місці спільного проживання з заявником, за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

Суд, також, вважає, що обмежувальний припис слід застосувати строком на два місяці, а не на шість, як про те просить заявник, оскільки підстав для застосування обмежувального припису на такий довгий термін суд вважає недоцільним.

Також, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги заявника щодо заборони ОСОБА_3 чинити перешкоди у користуванні заявником майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та особистою приватною власністю (побутова техніка, меблі, кухонне приладдя тощо), оскільки судом не встановлено обставин, що ОСОБА_3 чинить перешкоди у користуванні заявником власністю, як і вчиняє економічне насильство щодо неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 чинить домашнє насильство щодо заявника психологічного та фізичного характеру, при цьому, судом враховуються ризики можливого повторення з його боку домашнього насильства щодо заявника.

Також, суд вважає не доцільним в даному випадку застосовувати щодо ОСОБА_3 заходи тимчасового обмеження його прав у виді заборони наближатися на відстань, що менша 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи ОСОБА_1 та заборони вести з нею листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 .

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 265, 350-6 ЦПК України, ст. 1, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Тульчинським РВ УМВС у Вінницькій області 08.09.2003, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

Встановити наступний захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 : заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

У задоволенні заяви щодо тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 у виді заборони чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності та особистою приватною власністю (побутова техніка, меблі, кухонне приладдя та інше), заборони наближатися на відстань, що менша 100 метрів до місця проживання (перебування) роботи ОСОБА_1 , заборони ведення листувань, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Копії рішення суду вручити учасникам справи негайно після його проголошення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: