РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/1337/21

2/609/25/2022

09 лютого 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді: Харлана М.В.

з участю секретаря судового засідання Семенюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал»,

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця Кондратюка Руслана Вікторовича

вимоги позивача: про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

учасники справи не з`явилися,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 16 листопада 2021 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Собчук В.К. (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», (далі відповідач), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця Кондратюка Руслана Вікторовича з вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

2. Позов обґрунтований тим, що 23.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Русланом Вікторовичем видана постанова ВП № 64627987 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання за виконавчим написом № 789 від 06.02.2021 року виданим Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В.

04.11.2021 року звернувшись до приватного виконавця Кондратюка Р.В. із заявою про отримання копій документів виконавчого провадження, представником позивача було отримано копію виконавчого напису, вчиненого 06.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. та зареєстровано в реєстрі № 789, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягується заборгованість в розмірі 12415 грн. 06. коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі Договору №22-08/19 та Додаткової угоди від 31 жовтня 2019 року, за Кредитним договором № AG 2560037 від 29 квітня 2019 року, укладеним між позивачем та ТОВ «ФК «Дінеро».

Вважає, що виконавчий напис повинен бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням вимог законодавства.

Зазначає, так як позивачем невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Дінеро» відступлено право вимоги на підставі Договору № 22-08/19 та Додаткової угоди від 31 жовтня 2019 року, за Кредитним договором № AG 2560037 від 29 квітня 2019 року, укладеним в електронній формі між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Дінеро», та оскільки кредитний договір № AG 2560037 від 29 квітня 2019 року нотаріально не посвідчувався, це вказує на факт невідповідності спірного виконавчого напису законодавству та правовим висновкам викладеним у постанові Великої палати Верховного суду від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14.

Просить суд позов задовольнити. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 789, вчинений 06.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Вердикт Капітал», заборгованості в розмірі 12415 грн. 06 коп, а також стягнути із позивача понесені відповідачем судові витрати по справі.

3. 18 січня 2022 року представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подано відзив на позовну заяву, в якому останній просив в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву, представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" вказує на те, що здійснення виконавчого напису нотаріуса врегульовано ст.ст 87, 88, 89 Законом України "Про нотаріат", Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а також вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в МЮ України 22 лютого 2012 року за №282/20595, тому вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Також представник відповідача подав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2021 року вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі №609/1337/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця Кондратюка Руслана Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 64627987, відкритому 23.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Р.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Личук Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12415,06 грн.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 02 грудня 2021 року.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 02 грудня 2021 року відмовлено в прийнятті заяви представника позивача про зміну предмету позову. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис за реєстраційним №789, від 06 лютого 2021 року, підготовче судове засідання відкладено на 11 січня 2022 року.

7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 11 січня 2022 року справу призначено до судового розгляду на 26 січня 2022 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача судовий розгляд справи відкладено на 09 лютого 2022 року.

8. Представник позивача Собчук В.К. представив суду письмову заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі та без участі позивача.

Позовні вимоги підтримав з зазначених у позові підстав, просив їх задовольнити у повному обсязі.

9. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», будучи неодноразово завчасно належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані поштові відправлення, у судове засідання повторно не явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до вимог ч.4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вирішує справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення.

10. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.

11. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

12. Треті особи у справі, будучи належним чином повідомленими про наявність спору в суді і про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечення проти позову не надали.

Окрім того, третій особі, приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуку Т.В., направлялися копії ухвали про відкриття провадження по справі, позовної заяви з доданими документами та судова повістка про виклик до суду, які повернулися до суду разом із поштовою довідкою, в якій зазначено причини повернення: «за закінченням терміну зберігання», витребувані судом докази суду не надав без повідомлення причин цьому.

13. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

14. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

15. Судом встановлено, що 06 лютого 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис за № 789 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості за кредитним договором № AG 2560037 від 29.04.2019 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» (правонаступник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за період з 31 жовтня 2019 року по 22 січня 2021 року в сумі 11415,06 грн., яка складається з: 5200,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6215,06 грн. - сума заборгованості за відсотками та комісіями.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача, в розмірі 1000,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з Боржника, становить 12415,06 грн.

При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст.ст. 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172».

Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 06 лютого 2021 року.

16. 23.02.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Р.В. за заявою стягувача відкрито виконавче провадження № ВП 64627987 на підставі виконавчого напису № 789 виданого 06.02.2021 року.

17. 12.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Р.В. винесено постанову ВП №64627987 про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із стягнутою в повному обсязі заборгованістю згідно виконавчого документа та основної винагороди.

18 Згідно довідки №252 від 01 листопада 2021 року виданої ДПТНЗ «Тернопільське вище професійне училище сфери послуг та туризму» вбачається , що згідно виконавчого напису №789 виданого 06.02.2021 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» протягом періоду з 01.03.2021 року по 31.10.2021 року було перераховано 9268,72 грн.

Копії документів, на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис, не були предметом дослідження судом, оскільки не надані приватним нотаріусом Личуком Т.В.

ІV. Оцінка Суду.

19. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

20. Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

21. Положеннями статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

22. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», пункти 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій).

23. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

24. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

25. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

26. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу наведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

27. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

28. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

29. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

30. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц з подібних правовідносин.

31. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).

Окремо суд зауважує, що відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

32. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

33. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

34. Оскаржений в цій справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому подання стягувачем не нотаріально засвідченого договору є незаконним.

35. Крім того, із системного аналізу вищенаведених норм випливає, що безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Таким чином вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався.

Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Вікторовичем вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 06 лютого 2021 року, а тому виконавчий напис за №789, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Вікторовичем 06 лютого 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованості в розмірі 12415 грн. 06 коп., слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

36. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки, позовні вимоги позивача задоволено, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

37. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача витрати понесені нею на правову допомогу в розмірі 7000 грн., які підтвердженні Договором № 27/10/21 про надання правничої (правової) допомоги укладеного 27.10.2021 р.; додатковою угодою № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 27/10/21 від 27.10.2021 р. укладеної 30.11.2021 р., актом про прийняття-передачі надання послуг № 1 до додаткової угоди № 1 від 30.11.2021 р. до договору про надання правничої (правової) допомоги № 27/10/21 від 30.11.2021 р., прибутковим касовим ордером № 5 від 30.11.2021 р., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 30.11.2021 р.

38. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

39. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

40. Згідно із ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

41. Пунктом 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

42. За змістом ст. 26, ч. ч. 1, 3 вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

43. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

44. У п.3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року (справа № 1-23/2009), щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

45. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Вказаний правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

46. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц.

47. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

48. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

49. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

50. У зв`язку з вищевстановленими обставинами, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 року у справі №362/3912/18 та від 31.07.2020 року у справі №301/2534/16-ц.

51. З урахуванням вище викладеного, за наявності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, а також враховуючи конкретні обставини справи, усталену практику з розгляду таких спорів, враховуючи, що підготовка та подання позову, по даній справі, не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а тому сума за вказану послугу, є неспівмірною з часом, затраченим на таку роботу. Також жодного разу до суду, адвокат не з`явився. Суд вважає, що вказана сума витрат на правничу допомогу не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг, у кілька разів перевищує суму, яка підлягає стягненню на підставі вчиненого нотаріусом виконавчого напису, а тому, суд вважає за необхідне, зменшити суму витрат на правничу допомогу до 5000,00 грн.

З цих підстав,

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 34, 39, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст. ст. 15, 16, 18, 509, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 133, 137, 141-142, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

1. Винести заочне рішення.

2. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця Кондратюка Руслана Вікторовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

3. Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 789, вчинений 06.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», заборгованості в розмірі 12415 грн. 06 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1589,00 (тисяча п`ятсот вісімдесят дев`ять) грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 09 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», місце знаходження: 04053 м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд.5-Б, .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, місце знаходження: 76000, вул. Незалежності, 15, м. Івано-Франківськ.

Приватний виконавць Кондратюк Руслан Вікторович, місце знаходження: 47003, вул. Шевченка, 19 б/1, м. Кременець, Тернопільської області.

Суддя: М. В. Харлан