Справа № 301/125/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючого судді - Даруда І.А.,

при секретарі - Сатін Н.М.

представника відповідача Дорош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Кредитні ініціативи», третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ТзОВ «Кредитні ініціативи», третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 21.02.2007р. - між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 100/2-2007 на суму 69 000 дол. США.

В забезпечення виконання умов кредитного договору укладено договір іпотеки від 23.02.2007р., яким передано в іпотеку майно: житловий будинок загальною площею 194,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому назва вулиці змінилась з Піонерська на Ю. Короля.

23.04.2021р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ, яким визначено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим Законом .

Відповідно до ч. 1 п. 7 норм закону, обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

1) наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

2) відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації.

29 червня 2021 року позивачкою ОСОБА_2 було направлено до відповідача ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» заяву про проведення реструктуризації відповідно до вимог Закону України № 1381-ІХ .

На виконання вимоги Закону повідомлено відповідача про наявність:

-непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором - ТОВ «Кредитні ініціативи»;

-відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості.

На виконання ч. 2 п. 7 норм ЗАКОНУ повідомлено, що виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно) - за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, повідомлено про наступні умови:

1) предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя;

2) у власності позичальника та майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки, відсутнє інше житлове нерухоме майно.

15.09. 2021 року на адресу постійного місця проживання позивачки надійшов лист з відмовою про проведення реструктуризації відповідно до вимог Закону України № 1381-ІХ, де причина відмови вказано: « наявне інше житлове нерухоме майно у членів сім`ї Позичальника (Іпотекодавця), а саме: житловий будинок, загальною площею 64,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 .»

Вважає, що дії відповідача щодо відмови у проведенні реструктуризації є протиправними та такими, що порушують її права, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ, визначено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданого в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим Законом.

У відповідності до вимог Закону, а саме абзацу два підпункту 2 пункту 7 розділу IV Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (надалі - Закон) для проведення обов`язкової реструктуризації вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета

іпотеки об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме

майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій

території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті

Севастополі);

предмет іпотеки нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна(крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

Оскільки, предметом іпотеки є житлове нерухоме майно - будинок, що знаходиться у власності позивачки за адресою АДРЕСА_1 , використовується як місце постійного проживання як позичальника, у її власності як позичальника, який є власником предмета іпотеки, відсутнє інше житлове нерухоме майно (що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ), крім цього закон не містить такої вимоги, щодо відсутності іншого житлового нерухоме майно у членів сім`ї Позичальника (Іпотекодавця), тому вважає відмову відповідача неправомірною і за заявленим способом захисту права підлягає поновленню шляхом визнання неправомірною відмови у проведенні реструктуризації відповідно до Закону України № 1381-IX "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та зобов`язання вчинити дії, а саме провести реструктуризацію відповідно до Закону України № 1381 -IX "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Судом, ухвалою суду від 03 березня 2022 року за клопотанням позивачки ОСОБА_2 притягнуто до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 .

Відповідач ТзОВ «Кредитні ініціативи» подав відзив на позовну заяву в якому просив сідмовити в задоволенні позову, оскільки, згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав щодо суб`єкта встановлено, що в чоловіка заявниці наявне інше майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який є їхньою спільною сумісною власністю.

Також, позивачем не надано до позовної заяви додатки, які нею були долучені до клопотання про реструктуризацію, зокрема копії податкових декларацій чоловіка ОСОБА_3 та Інформаційну довідку щодо належності ОСОБА_3 на праві власності: житлового будинку заг. пл. 64,8 кв.м., жит. пл. 30,60 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 який йому належить на підставі договору купівлі-продажу ВСХ№ 787861 від 30.06.2006 р.

Вважає, що належне ОСОБА_3 майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки набуте за час перебування в шлюбі, а тому в рівній мірі належить обом з подружжя, як і предмет іпотеки, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 .

Зважаючи на викладене, відповідач правомірно відмовив позивачу в реструктуризації заборгованості за кредитним договором, оскільки положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» яким внесено зміни в Закон України "Про споживче кредитування" не поширюються на позивача у даній справі, так як у позичальника , що є одночасно іпотекодавцем , у власності наявне інше житлове майно.

Тож заява про реструктуризацію не відповідає вимогам закону, оскільки окрім того, що вона не містила інформації про всі наявні у власності позичальника об`єкти нерухомого майна, по неї також не додано документів, про наявність дітей та їх доходи і майновий стан, розширеної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї. Оскільки, як вбачається з анкети-заяви у ОСОБА_2 є донька ОСОБА_4 2003 р.н.

Така інформація є необхідною для прийняття рішення про реструктуризацію, оскільки згідно ст. 175 СК України, майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Тобто наявне у дітей позичальника майно також може належати йому на праві спільної сумісної власності, однак ОСОБА_2 таких документів кредитору не надала, при тому що у неї є донька ОСОБА_4 2003 р.н., В зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 подав заперечення на відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідно до п.3 ч. 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як відзначається у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24 січня 2020 р. зазначив, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 та він, ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі, а належність майна до спільної сумісної власності визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю в набутті майна, вважає, що житловий будинок заг. пл. 64.8 кв.м., житловою 30,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 не є спільною сумісною власністю, оскільки даний будинок він придбав на підставі договору купівлі продажу ВСХ №787861 від 30.06. 2006 року за кредитні кошти для своїх батьків, що стверджується кредитним договором від 07.07. 2006 року, договором іпотеки ВСХ №787888, 787889. Погашення кредиту за даним зобов`язанням проводилося виключно ним за особисті кошти, з особистих доходів.

Так, 20.09. 2013 року, ОСОБА_3 було укладено Додатковий договір до кредитного договору №207/2-2006 від 07.07. 2006 року про припинення зобов`язання переданням відступного з ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі якого, ним особисто за власні кошти, без участі позивачки сплачено 212 887,50 гривень одним платежем заборгованість за даним договором, що стверджується додатковим договором від 20.03. 2013 року, квитанціями, довідкою про відсутність заборгованості від 20.09. 2013 року.

Крім цього, з моменту придбання даного житлового будинку в ньому проживали та були зареєстровані тільки батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та брат з сім`єю, які ведуть господарство та сплачують комунальні послуги, що стверджую довідкою Іршавської міської ради.

Позивачка, ОСОБА_2 , не брала ніякої участі у придбанні даного майна та не заперечує того факту, що житловий будинок заг. пл. 64.8 кв.м., житловою 30,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 є особистою приватною власністю ОСОБА_3 , яку придбав виключно за свої кошти.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, а справу розглянути без її участі.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» -Дорош І.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідач на заяву ОСОБА_2 про реструктуризацію кредитної заборгованості ТОВ «Кредитні ініціативи» надав відповідь про відмову в задоволенні клопотання позичальника про реструктуризацію, оскільки, згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав щодо суб`єкта встановлено, що в чоловіка заявниці наявне майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який є їхньою спільною сумісною власністю, тому така відмова є правомірною і дана позиція збігається з позицією Чернівецького апеляційного суду, викладеної в постанові від 10.03.22 року №716/1672/21 в зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимого на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, які причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника відповідача Дорош І.І. , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав:

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 21.02.2007р. - між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 100/2-2007 на суму 69 000 дол. США (а.с. 5-9).

В забезпечення виконання умов кредитного договору укладено іпотечний договір від 23.02.2007р., яким передано в іпотеку майно: житловий будинок загальною площею 194,90 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому назва вулиці змінилась з Піонерська на Ю.Короля (а.с.10-14).

29 червня 2021 року позивачкою ОСОБА_2 було направлено до відповідача ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» заяву про проведення реструктуризації відповідно до вимог Закону України № 1381-ІХ ( а.с. 15-17)

На виконання вимоги Закону повідомлено відповідача про наявність:

-непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором - ТОВ «Кредитні ініціативи»;

-відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості.

На виконання ч. 2 п. 7 норм ЗАКОНУ повідомлено, що виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно) - за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, повідомлено про наступні умови:

3)предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя;

4)у власності позичальника та майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки, відсутнє інше житлове нерухоме майно.

На виконання ч. 2 п. 7 норм ЗАКОНУ надано відповідачу наступну інформацію:

1.Прізвище, ім`я та по батькові позичальника - ОСОБА_2 .

2.Найменування кредитодавця - ТОВ «Кредитні ініціативи».

3.Інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява - 21.02.2007р.

4.Інформація про зареєстроване проживання позичальника - АДРЕСА_1 .

5.Інформація про фактичне місце проживання позичальника - АДРЕСА_1 .

6.Інформація про всі наявні у власності позичальника на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса): крім заставного нема нерухомого майна.

7.Інформація про зареєстроване місце проживання майнового поручителя - майновий поручитель відсутній.

8.Інформація про фактичне місце проживання майнового поручителя - майновий поручитель відсутній.

9.Інформація про всі наявні у майнового поручителя власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса): майновий поручитель відсутній.

Всі відомості викладені в заяві стверджувалися додатками, що додані були до заяви, а саме:

1.Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_2 .

2.Довідка про склад сім`ї № 02-30/1392 від 22.06.2021р.

3.Довідка про доходи ОСОБА_2 .

4.Копія податкової декларації ОСОБА_3 за 2020 рік.

5.Копія податкової декларації ОСОБА_3 за 2019 рік.

6.Копія податкової декларації ОСОБА_3 за 2018 рік.

Інформація розширена з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб єкта щодо майна ОСОБА_2 .

7.Інформація розширена з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо майна ОСОБА_3 .

15.09. 2021 року на адресу постійного місця проживання позивачки ОСОБА_2 надійшов лист з відмовою про проведення реструктуризації відповідно до вимог Закону України № 1381-ІХ, де єдиною причиною відмови вказано: « наявне інше житлове нерухоме майно у членів сім`ї Позичальника (Іпотекодавця), а саме: житловий будинок, загальною площею 64,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 » (а.с.18).

Суд констатує, що інших причин відмови в проведенні реструктуризації відповідачем не наведено.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно преамбули Закону України «Про споживче кредитування» цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно ч. 2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям.

Згідно п. 7 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», який набрав законної сили 23 квітня 2021 року, зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

4) у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

На виконання ч. 2 п. 7 норм ЗАКОНУ позивачкою повідомлено, що виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку" у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно) - за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні з заявою позивачем ОСОБА_2 повідомлено відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» про наступні умови:

-предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя;

-у власності позичальника та майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки, відсутнє інше житлове нерухоме майно.

На виконання ч. 2 п. 7 норм ЗАКОНУ надано відповідачу наступну інформацію:

-Прізвище, ім`я та по батькові позичальника - ОСОБА_2 .

-Найменування кредитодавця - ТОВ «Кредитні ініціативи».

-Інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява - 21.02.2007р.

-Інформація про зареєстроване проживання позичальника - АДРЕСА_1 .

-Інформація про фактичне місце проживання позичальника - АДРЕСА_1 .

-Інформація про всі наявні у власності позичальника на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса): крім заставного нема нерухомого майна.

-Інформація про зареєстроване місце проживання майнового поручителя - майновий поручитель відсутній.

-Інформація про фактичне місце проживання майнового поручителя - майновий поручитель відсутній.

-Інформація про всі наявні у майнового поручителя власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса): майновий поручитель відсутній.

Всі відомості викладені в заяві стверджувалися додатками, що додані були до заяви, а саме:

-Копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_2 .

-Довідка про склад сім`ї № 02-30/1392 від 22.06.2021р.

-Довідка про доходи ОСОБА_2 .

-Копія податкової декларації ОСОБА_3 за 2020 рік.

-Копія податкової декларації ОСОБА_3 за 2019 рік.

-Копія податкової декларації ОСОБА_3 за 2018 рік.

-Інформація розширена з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо майна ОСОБА_2 .

-Інформація розширена з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта щодо майна ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 03.03. 2022 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 .

З наданих ОСОБА_3 пояснень та долучених матеріалів судом встановлено, щоОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.69).

Житловий будинок заг. пл. 64.8 кв.м., житловою 30,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_3 придбано на підставі договору купівлі продажу ВСХ №787861 від 30.06. 2006 року за кредитні кошти. Погашення кредиту за даним зобов`язанням проводилося ОСОБА_3 . Так, 20.09. 2013 року, ОСОБА_3 укладено Додатковий договір до кредитного договору №207/2-2006 від 07.07. 2006 року про припинення зобов`язання переданням відступного з ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі якого, ОСОБА_3 особисто, за власні кошти, сплачено 212 887,50 гривень одним платежем заборгованість за даним договором, що стверджується додатковим договором від 20.03. 2013 року, квитанціями, довідкою про відсутність заборгованості від 20.09. 2013 року (70-77).

З моменту придбання даного житлового будинку в ньому проживали та були зареєстровані батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , брат з сім`єю, які ведуть господарство та сплачують комунальні послуги, що стверджую довідкою Іршавської міської ради (а.с.78).

Суд бере до уваги, позицію ОСОБА_3 викладену в поясненнях, про те що позивачка, ОСОБА_2 , не брала участі у придбанні даного майна та не заперечує того факту, що житловий будинок заг. пл. 64.8 кв.м., житловою 30,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 є особистою власністю ОСОБА_3 , яку він придбав за свої кошти з урахуванням того, що відповідно до п.3 ч. 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як відзначається у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Верховний Суд у постанові по справі № 546/912/16-ц від 24 січня 2020 р. зазначив, що статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Суд приходить до висновку, що презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно на час розгляду справи спростована.

Інші твердження представника відповідача стосовно законності дій відповідача не заслуговують на увагу, оскільки ним не спростовано доводів позивача про наявність підстав для реструктуризації боргу позивачки.

З`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягав позивач, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Вбачається, що у вказаній заяві вказано усі обов`язкові реквізити визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а також долучено документи, що підтверджують інформацію зазначену у заяві.

Заява подана позивачкою до відповідача без пропуску строку такого звернення.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

При цьому, відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації.

Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити усі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу, а тому суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права узгоджується з вимогами чинного законодавства, не суперечить закону та є ефективним, з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Відтак зобов`язання, передбачені укладеним між сторонами кредитним договором підлягають обов`язковій реструктуризації, а тому відмова відповідача у задоволенні заяв є незаконною, а позовні вимога підлягають до задоволення.

Норми Закону 1734-VIII щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є імперативними, тоді як відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації та здійснює власне трактування цих норм, надаючи їм суб`єктивні коментарі та розширюючи їхній зміст.

У перелічених правових нормах йдеться про те, що у заяві про проведення реструктуризації зазначається інформація про належні на праві власності об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду, саме на дату (момент) підписання заяви.

Не може погодитись з доводами про недобросовісність позивача, так як всі передбачені законом вимоги щодо заяви та документів позивачем дотримані.

Суд, також бере до уваги пояснювальну записку до проекту Закону 1381-IX з якої вбачається, що необхідність прийняття Закону була спрямована, зокрема, на захист прав та законних інтересів позичальників, що отримали споживчі кредити в іноземній валюті, від зловживань з боку кредитодавців, а тим більше тих кредитодавців, які надавали кредити в іноземній валюті людям, у яких взагалі відсутні доходи в іноземній валюті, забезпечення додаткових законодавчих гарантій захисту конституційного права кожної людини на житло, що, в свою чергу, опосередковано посилює законодавчий захист кожної люди на життя та здоров`я тощо.

Тому дії позивача, що спрямовані на відповідність заяви про реструктуризацію вимогам Закону 1381-IX не можна вважати недобросовісними, а визначену на законодавчому рівні реструктуризацію не вважається такою, що спрямована на завдання шкоди кредитору, дана позиція викладена і в постанові Рівенського апеляційного суду від 17.05.20222 року справа №569/1812/21.

Отже, доводи відповідача є необґрунтованими та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні рішення.

Суд також бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", пункт 32).

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Враховуючи наявність у п. 7 «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» імперативної норми щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язання позичальників, за умови відповідності критеріям визначеним у даному пункті, та те, що грошове зобов`язання відповідає даним критеріям та керуючись статтями 47, 48, 55 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ , Закону України "Про захист прав споживачів", суд приходить до висновку про порушення прав позивача та неправомірну відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» у проведенні реструктуризації відповідно до Закону України № 1381-ІХ "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам за дві вимоги немайнового характеру.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю і позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 7 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 4, 12,19, 81, 82, 83, 175, 177,184 , 259 , 263, 265, 268 ЦПК України, статтями 47, 48, 55 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ , Закону України "Про захист прав споживачів", суд,-

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ТзОВ «Кредитні ініціативи», третя особа що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» у проведенні реструктуризації відповідно до Закону України № 1381-ІХ "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», вчинити дії, а саме провести реструктуризацію по кредитному договору № 100/2-2007 від 21.02.2007р. укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та ОСОБА_2 відповідно до Закону України № 1381-ІХ "Про внесення змін до законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Стягнути з ТзОВ «Кредитні ініціативи» на користь держави 992,40 гривень судового збору.

Заходи забезпечення позову - заборону вчиняти певні дії, а саме проводити нарахування заборгованості по кредитному договору № 100/2-2007 від 21.02.2007 р. укладеним між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закритим акціонерним товариством) та ОСОБА_2 - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складнний 17.06.2022 року.

Суддя : І. А. Даруда