Справа №:755/4086/22
Провадження №: 2/755/3780/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" червня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Марфіна Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю, -

у с т а н о в и л а:

24.05.2021 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 21.06.2022 року відкрите провадження у справі та призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2022 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності відповідачу.

Вимоги заяви мотивовано тим, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа зі спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю. Позивачка вказує, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2021 року у справі №755/2984/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2021 року, встановлено, що відповідач не мав відношення до коштів у сумі 12500,00 доларів США, які були отримані позивачкою від відчуження належної їй квартири та за рахунок яких остання погасила іпотечний борг за кв. АДРЕСА_2 . Після розірвання шлюбу з відповідачем, кожна сторона отримала по Ѕ частині спірної квартири. Наразі відповідач безперешкодно розпоряджається майном: може продати або подарувати належну йому частку у спірній квартирі, якою, на думку позивача, відповідач володіє безпідставно. Таке відчуження унеможливить повернення майна за цим позовом і також позивачка вказує, що раніше під час судового розгляду відповідач вже допускав недобросовісні дії щодо спільного майна сторін. Такий вид забезпечення позову не буде порушувати права відповідача, оскільки він буде мати право користування своєю Ѕ частиною квартири, а обмежене буде лише відчуження квартири у будь-який спосіб. Внаслідок накладення арешту на квартиру відповідач не несе жодних витрат, він може користуватися своєю Ѕ частиною квартири за її призначенням - як житлом, таким чином не порушуються, ні житлові, ні будь-які інші права відповідача.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатків до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

За змістом позовних вимог позивач просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на 70,44% квартири АДРЕСА_2 , тобто на 26,63 кв.м. загальної площі та 16,20 кв.м. житлової площі квартири, а за відповідачем визнати право особистої приватної власності на 11,17 кв.м. загальної площі та 6,80 кв.м. житлової площі спірної квартири.

Належність зареєстрованого права власності на Ѕ частину спірної квартири за відповідачем підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.01.2021 року.

Оскільки предметом позову є визнання за позивачем права особистої приватної власності на частину квартири у розмірі 70,44%, застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу частку спірної квартири, яка є предметом позову, є саме тим заходом, який є співмірним із позовними вимогами та унеможливить ускладнення чи не виконання рішення суду, у разі задоволення або частково задоволення позову, і забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Накладення арешту на спірне нерухоме майно забезпечить неможливість його відчуження/обтяження, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення або часткового задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним (у разі якщо судом буде встановлено порушення прав позивача та необхідність їх захисту).

Ураховуючи положення ст. 154 ЦПК України судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, які реальні та конкретні збитки можуть бути нанесені відповідачу забезпеченням позову та який їх розмір.

Відповідач може понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

Заяву позивача про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна особистою приватною власністю - задовольнити.

Накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складений та підписаний суддею 21.06.2022 року.

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Боржник - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -