Справа № 450/3906/21 Провадження № 2/450/388/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович про (предмет спору): визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, повернення стягнутих за виконавчими написами коштів, -

суд постановив таке рішення:
підстава позову (позиція позивача):
Позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з даним позовом та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15 липня 2021 року, зареєстровані в реєстрі за № 97655 та за №97656 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за отримання кредиту за кредитним договором №1068127-А від 14.10.2020 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН» у розмірі 13494,00 грн., та за кредитним договором №143104-М від 07.12.2020 року, укладеним з ТзОВ «ЕКВІФІН Україна» у розмірі 14855,00 грн., право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Фінфорс» на підставі договорів про відступлення права вимоги, та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 в порядку повернення стягнутих за виконавчими написами нотаріуса коштів в розмірі 13494,00 грн. та 10768,39 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що дані виконавчі написи вчинені неправомірно, з порушенням вимог законодавства, а саме, ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, а тому вони підлягають визнанню в судовому порядку такими, що не підлягають до виконання, а також, підлягають поверненню кошти, безпідставно стягнуті за такими виконавчим написами.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. відсутні правові підстави (умови) для вчинення оспорюваних виконавчих написів оскільки жодних документів з цього приводу від відповідача на адресу позивача не надходило, що є суттєвим порушенням прав позивача. Крім того, при вчиненні нотаріального напису ТОВ «Фінфорс», ТОВ «СС ЛОУН» та ТзОВ «ЕКВІФІН Україна» не було надано нотаріусу документи, які б свідчили про безспірність розміру зобов`язання. Зазначає, що оскаржувані виконавчі написи, вчинені без наявності усіх необхідних для вчинення таких написів документів, перелік яких передбачений п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Тобто, нотаріусом вчинено виконавчі написи без наявності усіх передбачених законом документів, а тому вищевказана сума заборгованості не є безспірною.

Про існування заборгованості та вимоги про погашення заборгованості від ТОВ «Фінфорс» та ТОВ «СС ЛОУН», ТзОВ «ЕКВІФІН Україна» позивач не отримував, та ніколи не перебував у договірних відносинах з вказаними фірмами. Відсутні будь-які належні докази про підписання від імені ОСОБА_1 кредитного договору №1068127-А від 14.10.2020 року та кредитного договору №143104-М від 07.12.2020 року.

Зазначає, що в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса значиться, що місце роботи боржника - ОСОБА_1 не відоме.

До позову долучив довідку командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за №61 від 03.09.2021 року про те, що він з 27.10.2020 року по теперішній час перебуває як солдат на службі у військовій частині НОМЕР_1 . Тому, на нього розповсюджуються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» де визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Оскаржувані виконавчі написи пред`явлено стягувачем до примусового виконання, за якими приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. 09 вересня 2021 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень № 66776007 та 66776928, 09.09.2021р. приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника по вказаних виконавчих провадженнях, а також винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, тобто розпочато процедуру виконання спірних виконавчих написів.

Зазначає, що 20.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. стягнуто з його зарплатного карткового рахунку 15359,00 грн. по виконавчому провадженні ВП 66776007, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15.07.2021 №97655 та стягнуто 10768,39 грн. по виконавчому провадженні ВП 6676928, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15.07.2021 року №97656.

21.09.2021 року приватний виконавець Білий А.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 66776007 у зв`язку з фактичним повним виконанням по стягненню 13494,00 грн. за виконавчим написом від 15.07.2021 року №97655. По виконавчому провадженню ВП 66776928 про стягнення з позивача 14855,00 грн. приватний виконавець частково виконав виконавчий напис від 15.07.2021 року №97656, стягнувши з його зарплатного карткового рахунку 10768,39 грн. та 28.09.2021 року виніс постанову про зупинення виконавчого провадження.

Відтак з нього стягнуто грошові кошти без достатньої правової підстави, а тому у зв`язку з безпідставним стягненням коштів по виконавчому документу (напису нотаріуса), який не підлягає виконанню, вказані кошти підлягають поверненню. З цих підстав просить позовні вимоги задоволити, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Денькович М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Позиція відповідача: відповідач ТзОВ «Фінфорс», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судові засідання жодного разу не забезпечив, клопотань до суду не скеровував, про причини неявки суд не повідомляв. У встановлений строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України без поважних причин та, виходячи із принципу змагальності цивільного судочинства (ст. 12 ЦПК України ), тим самим фактично відмовився від захисту своїх прав в суді.

Позиція третіх осіб:
Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення поштової кореспонденції, однак на адресу суду повернувся конверт з поштовим повідомленням.

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Миколайович в судове засідання не з`явився, у встановлений строк пояснень до суду не подав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 24.09.2021 року ухвала про відкриття провадження; 24.09.2021 року ухвала про вжиття заходів забезпечення позову; 01.11.2021 року заява про уточнення позовних вимог; 02.11.2021 року ухвала підготовчого судового засідання; 07.12.2021 року заява представника позивача про призначення справи до судового розгляду; 07.12.2021 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 26.01.2022 року клопотання представника позивача про долучення документів щодо витрат на правову (правничу) допомогу.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2021 року позов забезпечено шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів, вчинених приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15.07.2021 року, зареєстрованих в реєстрі за № 97655 та за №97656, про звернення стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 13494,00 грн. за отримання кредиту за кредитним договором №1068127-А від 14.10.2020 року та в розмірі 14855,00 грн. за отримання кредиту за кредитним договором №143104-М від 07.12.2020 року, що здійснюється відповідно в межах виконавчого провадження ВП66776007, відкритого 09.09.2021 року та виконавчого провадження ВП66776928, відкритого 09.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис від 15.07.2021 року зареєстрований у реєстрі за № 97655 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за отримання кредиту за Кредитним договором №1068127-А від 14.10.2020 року, укладеним з ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № від 10.03.2021 року є ТОВ ««Фінфорс». Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.03.2021 року по 02.07.2021 року. Сума заборгованості складає 13494,00 грн., в тому числі:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 2350,00 грн.;

- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11144,00 грн.

Також, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис від 15.07.2021 року зареєстрований у реєстрі за № 97656 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за отримання кредиту за Кредитним договором №143104-М від 07.12.2020 року, укладеним з ТОВ «ЕКВІФІН Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № від 10.03.2021 року є ТОВ ««Фінфорс». Стягнення заборгованості проводиться за період з 10.03.2021 року по 02.07.2021 року. Сума заборгованості складає 14855,00 грн., в тому числі:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 3375,00 грн.;

- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 11480,00 грн.

При вчиненні вказаних нотаріальних дій нотаріус керувалася ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білого Андрія Миколайовича від 09.09.2021 року відкрито виконавчі провадження ВП №66776007 та ВП №66776928 про примусове виконання виконавчих написів №97655 та №97656 від 15.07.2021 року, вчинених приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за вищевказаними кредитними договорами в розмірі 13494,00 гривень та 14855,00 гривень відповідно, винесено постанови про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по виконавчих провадженнях.

Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідно до пункту 10 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до зазначеного вище переліку документів. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» новим розділом з назвою: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, у пункті 2 переліку вказано на можливість вчинення виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На зазначений пункт 2 Переліку посилалась нотаріус у виконавчому написі.

Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 на час його застосування, а саме 15.07.2021 року, був визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме:

п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу»,

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, не містив пункту 2 та стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, в тому числі до кредитного договору №273622535 від 14 жовтня 2019 року, оскільки такий нотаріально не посвідчений.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, оскаржувані позивачем виконавчі написи вчинені приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. не на оригіналах нотаріально завірених кредитних договорів, а на Кредитному договорі №1068127-А від 14.10.2020 року, укладеному з ТОВ «СС ЛОУН» та Кредитному договорі №143104-М від 07.12.2020 року, укладеному з ТОВ «ЕКВІФІН Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків за якими на підставі Договорів відступлення прав вимоги за кредитними договорами є ТОВ ««Фінфорс». Однак, про існування заборгованості та вимоги про погашення заборгованості від ТОВ «Фінфорс», ТОВ «СС ЛОУН» та ТзОВ «ЕКВІФІН Україна» позивач ОСОБА_1 не отримував та ніколи не перебував у договірних відносинах з вказаними фірмами. В матеріалах справи відсутні будь які належні докази підписання позивачем вищевказаних кредитних договорів, а також жодних повідомлень та вимог про наявність заборгованості та необхідність її погашення від ТзОВ «Фінфорс» та/або від приватного нотаріуса позивач не отримував. Також з матеріалів справи не вбачається , що при вчиненні виконавчих написів нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Фінфорс», ТОВ «СС ЛОУН», ТзОВ «ЕКВІФІН Україна», який зазначений у написах є безспірним. Доказів протилежного відповідачем не представлено, а судом не здобуто.

Вказане підтверджує той факт, що зазначена заборгованість є спірною, нотаріус при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написам, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, на момент вчинення оскаржуваних виконавчих написів, 15.07.2021 року, були відсутні правові підстави для їх вчинення, а отже такі виконавчі написи не підлягають виконанню.

Згідно з позицією викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі №826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19).

Також в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса значиться, що місце роботи боржника - ОСОБА_1 не відоме.

До позову долучається довідка командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за №61 від 03.09.2021 року про те, що ОСОБА_1 з 27.10.2020 року по теперішній час перебуває як солдат на службі у військовій частині НОМЕР_1 . Тому, на ОСОБА_1 розповсюджуються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» де визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України надано інформацію (лист - відповідь від 01.10.2015 року за вих. № 822/2/8417) про наступне: відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період, скасування особливого періоду буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на сході України; на даний час в Україні діє особливий період. Національним банком України дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно - мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 08.06.2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року, тобто з 18.03.2014 року, та триває по теперішній час. Тому, нотаріус при вчиненні виконавчих написів не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідачем та третіми особами не було надано суду документів, зокрема, на підставі яких було вчинено виконавчі написи, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваних виконавчих написів, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, у зв`язку з чим суд не може стверджувати, що стягувана сума є безспірною, підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно інформації про виконавчі провадження від 31.10.2021 року встановлено, що 20.09.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий А.М. стягнув з зарплатного карткового рахунку ОСОБА_1 15359,00 грн. по виконавчому провадженні ВП 66776007, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15.07.2021 року №97655 та 10768,39 грн. по виконавчому провадженні ВП66776928, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса від 15.07.2021 року №97656.

Згідно постанови приватного виконавця Білого А.М від 21.09.2021 року виконавче провадження ВП 66776007 за виконавчим написом від 15.07.2021 року №97655 завершене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

По виконавчому провадженню ВП 66776928 за виконавчим написом від 15.07.2021 року №97656 приватний виконавець Білий А.М. частково виконав виконавчий напис, стягнув з позивача 10768,39 грн. та виніс постанову про передачу виконавчих дій на виконання за місцем роботи позивача.

Відповідно до ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.09.2021 року у справі №450/3906/21 постановою приватного виконавця Білого А.М. від 28.09.2021 року виконавче провадження зупинено відповідно до п.2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Випадком відпадіння підстави набуття (збереження) є визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Таким чином, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 13494,00 грн. та 10768,39 грн., що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчих написів нотаріуса, які визнані судом такими, що не підлягають виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі 13494,00 грн. та 10768,39 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, а також у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі №201/6498/20.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача є обгрунтованими, у нотаріуса не було підстав вважати про наявність безспірної заборгованості та дотримання інших умов, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а відтак кошти набуті відповідачем за такими виконавчими написами є безпідставно набутими та підлягають поверненню відповідно до статті 1212 ЦК України.

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, при вчиненні спірних виконавчих написів не було дотримано умову для винесення написів, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову.

В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесення судових витрат стороною позивача надані належні докази, зокрема Договір про надання правової допомоги та представництва інтересів від 12.09.2021 року, Додаток до договору про надання правової допомоги та представництва інтересів від 12.09.2021 року, копію ордеру серії АО №1038129 на надання правової допомоги, калькуляцію витрат вартості послуг адвоката згідно з договором та акт приймання передачі виконаних робіт відповідно до Договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 26.01.2022 року.

Перевіривши на відповідність вимогам ст.137 ЦПК України документи про витрати на правничу допомогу, надані позивачем та його представником, суд вважає, що понесення судових витрат частково доведено належними доказами.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання заявником послуг адвоката, а саме збір доказів у справі та підготовка позовної заяви. Надання послуг з консультації клієнта та аналіз законодавства та судової практики, формування правової позиції у справі, заявлені в калькуляції вартості послуг адвоката не відповідає умовам договору про надання правової допомоги та додатку до договору від 12.09.2021 року, судові засідання 02.11.2021 року, 07.12.2021 року та 26.01.2022 року відбувалися за відсутності сторін, а долучені до матеріалів справи квитанції на пальне не є доказом здійснення адвокатом витрат для надання правової допомоги позивачу.

Враховуючи викладене, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн.

На переконання суду така сума повністю відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, є співмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом юридичних послуг та виконаних робіт в процесі її розгляду.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 4, 5,7, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15.07.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №97655, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості за Кредитним договором 1068127-А від 14.10.2020 року у розмірі 13494,00 (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15.07.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №97656, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості за Кредитним договором 143104-М від 07.12.2020 року у розмірі 14855,00 (чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 кошти, стягнуті за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15.07.2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №97655, в межах виконавчого провадження ВП 66776007, в розмірі 13494,00 (тринадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) гривні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 кошти, стягнуті за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15.07.2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №97656, в межах виконавчого провадження ВП 66776928, в розмірі 10768,39 (десять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 39 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», , юридична адреса 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/ 6, корпус В, кабінет 508-2.

Третя особа: Приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білий Андрій Михайлович, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 98, офіс 104.

СуддяД. А. Кукса