29.04.2022 Єдиний унікальний номер 205/4623/20
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/4623/2020
Номер провадження: 2/205/1807/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який за життя залишив заповіт на її, ОСОБА_1 , ім`я. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . 13 травня 2020 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом і того ж дня дізналася, що належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , тобто після його смерті, було продано ОСОБА_2 (далі Відповідач -1).

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просити суд визнати недійсним Договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50079292 від 06.12.2019 року Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлії Олександрівни; визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 ; зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , накладений постановою про арешт майна боржника № 61744593 від 06.04.2020 року, Приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною.

Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали.

13 липня 2020 року третя особа ОСОБА_5 звернувся до суду із самостійними вимогами до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року ОСОБА_5 залучено до участі у справі, як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Позов ОСОБА_5 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_5 в обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що з додержанням шестимісячного строку на прийняття спадщини, він звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини після смерті свого рідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, йому стало відомо, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 , була продана 06.12.2019 року за договором купівлі продажу, тобто квартира була продана останнім після його смерті за підробленим паспортом. Згодом також стало відомо, що начебто померлий ОСОБА_4 залишив на ім`я ОСОБА_1 заповіт від 25.12.1996 року, зареєстрований за № 1-5093 та посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Дундук В.В.

У зв`язку з чим, третя особа ОСОБА_5 , був змушений звернутися до суду з самостійним позовом про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири № 2290 від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач та її представник у відкрите судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій просив слухати справу у їх відсутність, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач -1 - ОСОБА_2 , у відкрите судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Відповідач -2 ОСОБА_3 , та її представник, у відкрите судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від таких учасників справи до суду не надходило.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, також, у відкрите судове засідання не з`явилися, надіслали до суду письмові заяви про проведення розгляду справи без їх участі.

Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, у відкрите судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Суд, враховуючи ту обставину, що представники всіх сторони надали свої пояснення по суті спору, всім учасникам справи були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, і враховуючи ту обставину, що раніше суд неодноразово відкладав судові засідання через заяви представників сторін, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи. У зв`язку із чим суд вважає за необхідне завершити розгляд справи по суті та ухвалити відповідне рішення.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року вирішено накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 06.12.2019 року на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, серія та номер: 2990.

Ухвалою суду від 13.07.2020 року вирішено витребувати з Другої Дніпровської державної нотаріальної контори (місце знаходження: 49128, м. Дніпро, вул. Метробудівська, 1) належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 25.09.2020 року вирішено витребувати у Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни (місце знаходження: 49027, м. Дніпро, вул. Винниченка Володимира, буд. 2, офіс 6) належним чином завірену копію виконавчого провадження № 61744593.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року вирішено залучити до участі у справі, в якості співвідповідача: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ).

Ухвалою суду від 16.04.2021 року вирішено витребувати у Приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Криворучко Оксани Вікторівни (місце знаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул.. Бежівка, буд. 31-А) належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 13/2020, відкритої після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 25.06.2021 року вирішено залучити як правонаступника відповідача ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвалою суду від 16.02.2022 року вирішено, у задоволені клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 про прийняття судом до свого провадження уточненого позову про визнання заповіту недійсним в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту, відмовити.

Ухвалою суду від 16.02.2022 року вирішено у задоволені клопотання представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 про призначення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, Друга Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту, відмовити.

Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Договору купівліпродажу, посвідченого 06.09.1990 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3 -4009, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» за реєстровим № 6808757 (а.с.20 том 1).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 02.06.2020 року (а.с.14 том 1).

Матеріалами справи підтверджено, що за життя ОСОБА_4 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , за своє життя - 25.12.1996 року оформив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Дундук В.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-5093, в якому заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, ОСОБА_1 (а.с.17 том 1).

Судом також встановлено, що 13.05.2020 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_8 , звернувся до державного нотаріуса Дніпропетровської державної нотаріальної контори Матвієнко В.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тобто право власності на спадкове майно ( АДРЕСА_2 ) вже зареєстрований за іншою особою (на підставі Договору купівлі продажу від 06.12.2019 року) (а.с. 151 том 1).

Із матеріалів справи вбачається, що вже після смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 начебто між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною.

Також судом встановлено, що право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 34514755 на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни від 06.12.2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір стосовно чинності вказаного правочину, та правомірності рішення державного реєстратора про вчинення реєстрації щодо переходу речового права на нерухоме майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Щодо вимог стосовно дійсності договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 06.12.2019 року, який посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, суд зазначає про наступне.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 1статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України.

За правилами ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3).

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Суд зазначає, що за загальним правилом договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

В даному випадку судом встановлено, що оспорюваний Договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 06.12.2019 року було укладено після смерті власника такого майна - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, наявність такого правочину безпосередньо зачіпає права позивача та відповідача ОСОБА_3 , які претендують на таке майно, яке є предметом спірного договору, як на спадкове.

Суд також вказує, що обсяг цивільної правоздатності фізичної особи визначається статтею 26 ЦК України, за правилами якої усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Цивільна правоздатність фізичної особи визначається статтею 25 ЦК України, згідно вимог якої здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Таким чином, згідно наведених норм матеріального закону здатність мати цивільні права та обов`язки - цивільну правоздатність, мають усі фізичні особи; цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Згідно із частиною 1 статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Таким чином, враховуючи те, що з моменту смерті фізична особа перестає бути учасником будь-яких правовідносин і у момент смерті її цивільна правоздатність припиняється, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не міг за будь-яких умов бути стороною оспорюваного правочину: договору купівлі продажу квартириза адресою: АДРЕСА_2 , від 06.12.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та начебто ОСОБА_4 , посвідченого Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., а тому такий правочин є недійсним в силу вищевказаних вимог закону.

Щодо вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про проведення державної реєстрації права власності 06.12.2019 рокуна квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 , суд вказує про таке.

За загальним правилом рішення суб`єкта державної реєстрації вичерпує свою дію з моменту внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Одночасно із цим, самим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що в судовому порядку може бути скасовано саме рішення про державну реєстрацію.

Зокрема, ч. 3 ст. 26 вказаного Закону передбачає, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є, у тому числі, судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Суд вважає, що для відновлення прав позивача та відповідача, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, необхідним є повернення в становище, яке існувало до моменту порушення, тобто коли права таких учасників справи на спірне майно не ставилися під сумнів і вони мали можливість вільно користуватись та розпоряджатись цими правами на власний розсуд.

В даному випадку, визнаючи недійсними оспорюваний договір купівлі продажу суд фактично вирішує питання про речове право на такий об`єкт нерухомого майна. У зв`язку із визнанням вказаного договору купівлі продажу недійсним, суд вважає за необхідне скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкритим розділом), індексний номер: за індексним № 34514755 державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни від 06.12.2019 року.

На думку суду такий спосіб захисту є в даному випадку ефективним, оскільки задоволення зазначених позовних вимог поверне сторони у становище, яке було до укладення недійсного правочину та реєстраційних дій, що були вчинені на підставі такого правочину.

Щодо позовних вимог про скасування арешту то суд вказує на таке.

У відповідності до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд зазначає, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно роз`яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Тобто, у разі звернення до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту у якості захисту речового права від виниклого порушення (за статтями 387, 391, 396 ЦК України) позивач такий позов повинен пред`явити до особи (осіб), від прав та обов`язків яких залежить обсяг, зміна чи припинення його прав, тобто, для даного випадку, відповідачами мають бути стягувач, в інтересах якого накладено арешт і який у зв`язку з накладенням арешту набув певні права щодо арештованого майна (право задоволення вимоги за рахунок такого майна в порядку і в черзі, встановленій законом).

В даному випадку, заходами вжитими судом, встановлено особу, в інтересах якої накладено арешт на майно ОСОБА_9 (стягував за виконавчим провадженням, матеріали якого витребовувались судом та приєднані до матеріалів даної справи), однак позивач та відповідач, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до такої особи із відповідними позовними вимогами про звільнення майна з під арешту не звертались.

Таким чином позивач не дотрималася вимог процесуального закону, що регулює питання подання позову про виключення майна з-під арешту, оскільки даний позов про звільнення майна з-під арешту не було пред`явлено до стягувача за виконавчим провадженням в інтересах якого і було накладено такі арешти. Тобто в даному випадку позовні вимоги були заявлені до неналежних відповідачів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Також у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України, статтею 51 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежних відповідачів є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належних відповідачів.

Окрім цього, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п. п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Таким чином, суд доходить висновку, що вимоги про звільнення майна з-під арешту задоволенню не підлягають, інакше буде вирішено питання про права та обов`язки особи (стягувача за виконавчим провадженням), що не була залучена до участі у розгляді справи.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 , суд зазначає про наступне.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Положеннями глави 89 ЦК України визначено порядок оформлення права на спадщину, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і зареєструвати право на таку спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, оскільки право власності на таке майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації.

Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В даному випадку, оглядом матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом встановлено, що особами які претендують на спадщину після смерті такого спадкодавця є позивач по справі - ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_5 , а згодом його правонаступник ОСОБА_3 .

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати право власності на спірну квартиру саме в порядку спадкування.

Судом також встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 існує спір з приводу дійсності заповіту, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори Дундук В.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-5093, в якому заповідає все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, ОСОБА_1 , і який не є предметом даного судового спору.

При цьому будь-яких позовних вимог до іншого спадкоємця саме з цього приводу щодо речового права на спірне майна з відповідним обґрунтуванням позову в такій частині матеріали справи не містять. Такий позивач не обґрунтовувала та не доводила суду вимоги в частині того, чому саме за таким спадкоємцем одноособово має бути визнано право власності на спірне майно.

Так само, стороною саме позивача не доводилась правомірність своїх вимог в цій частині в контексті спору з іншим спадкоємцем з приводу спадкового майна у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто, фактично вимога первісного позивача про визнання права власності на майно ґрунтувалось виключно на підставах недійсності спірного договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною за реєстровим № 2290, та не обґрунтовувалась наявним спором між спадкоємцями.

Таким чином, з огляду на вище наведене, суд вважає, що позов у вказаній частині не підлягає задоволенню з огляду на відсутність обґрунтування підстав позову стосовно спору з іншим спадкоємцем у вказаній частині з боку первісного позивача та недоведеності своїх вимог у вказаній частині.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково, то з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 840 грн. 80 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені у їх повному обсязі, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 878 грн. 80 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 11,,25, ч.1 ст.30, ч.1 ст.89,ч.1 ст.202, 203, ч.2 ст. 207, ч.1 ст. 215, ч.1 ст. 321, 1223 ЦК України, ст. 18, 26 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна (місце знаходження: 49027, м. Дніпро, вул. Виниченка Володимира, буд. 2, оф.6), Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна (місце знаходження: АДРЕСА_7 ), Друга Дніпровська державна нотаріальна контора (місце знаходження: 49018, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1), про визнання недійсним договору купівлі продажу, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності, зняття арешту задовольнити частково.

2. Позовні вимоги ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець Бурхан-Крутоус Лілія Анатоліївна (місце знаходження: 49027, м. Дніпро, вул. Виниченка Володимира, буд. 2, оф.6), Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна (місце знаходження: АДРЕСА_7 ), Друга Дніпровська державна нотаріальна контора (місце знаходження: 49018, м. Дніпро, вул. Метробудівська, буд. 1), про визнання недійсним договору купівлі продажу задовольнити в повному обсязі.

3. Визнати недійсним Договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , від 06.12.2019 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Юлією Олександрівною за реєстровим № 2290.

4. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 50079292 від 06.12.2019 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рички Юлії Олександрівни про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 .

5. У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , та зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , накладений постановою про арешт майна боржника № 61744593 від 06.04.2020 року, Приватним виконавцем Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною відмовити.

6. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені та документально підтверджені судові витрати за первісним позовом у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

7. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 878 (вісімсот сімдесят вісім) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мовчан Д.В.