Справа № 518/921/19
Провадження № 6/522/193/22
У Х В А Л А

08 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Довгань Ж.А.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження,

в с т а н о в и в:

23.02.2022 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження.

Мотивує вимоги тим, що 24.02.2021 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 518/921/19 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк»(код за ) заборгованість за кредитним договором № від 14.04.2018 року в розмірі 27398,76 гривень, а також судовий збір в розмірі 1921 гривень.

20 серпня 2021 року між ТОВ «Цикл Фінанс» (ЕДРПОУ 43453613) та АТ «ОТП Банк» () укладено Договір факторингу №20/08/21, на підставі якого було відступлено право вимоги за Кредитним договором № від 14.04.2018 року, який було укладено між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , а саме, право вимоги перейшло до ТОВ « Цикл Фінанс»

Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» набула права вимоги за Кредитним договором № від 14.04.2018 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24.02.2021 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 518/921/19 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк»(код за ) заборгованість за кредитним договором № від 14.04.2018 року в розмірі 27398,76 гривень, а також судовий збір в розмірі 1921 гривень.

Рішення набрало законної сили та був виданий виконавчий документ.

Водночас, АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором № від 14.04.2018 року, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язанням передбаченим кредитним договором, перейшло до ТОВ «Цикл Фінанс».

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Системний аналіз вимог ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-122цс13, заміна кредитора у зобов`язані можлива з підстав правонаступництва (припинення юридичної особи) та до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним на розгляд судом заяви про заміну стягувача.

Таким чином, вимога про заміну стягувача у виконавчому провадженні правонаступником підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст.6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В ч. 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (справа "Іванов проти України", заява № 40450/04, рішення від 15.10.2009).

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Тобто судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у «пілотному» рішенні «Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Згідно ст. 123 вказаного вище Кодексу, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За ст. 124 ЦПК України, строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви ТОВ «Цикл Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Керуючись ст.ст. 55, 260, 512, 514 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження - задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «ОТП Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», у справі № 518/921/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя

08.06.2022