Справа № 750/9800/21
Провадження № 2/750/85/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2022 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Маринченко О.А.,
секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2021 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в частині вимог, пред`явлених до ОСОБА_7 , - закрито.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири в частині вимог до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишено без розгляду.
В установлений судом строк відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не подала.
Представник позивача у судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку.
Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, раніше подали заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності та вказали, що проти задоволення позову не заперечують і просять шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, стягнути на користь позивача.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 2007 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 8, 9).
Відповідно до копії інформаційної довідки від 13 серпня 2021 року № 73, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації», та копії свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 2002 року, власниками квартири АДРЕСА_3 , яка розташована поверхом вище квартири позивача, є ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 12, 13).
З усіх власників у вказаній квартирі проживає лише ОСОБА_2 .
ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 81).
У травні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради із заявою щодо складення акту по факту залиття квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Згідно з копією акта про залиття від 17 травня 2021 року, підписаного комісією та затвердженого начальником дільниці з обслуговування житлового фонду № 3 Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради, залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося 13 травня 2021 року близько 08 год. 30 хв. з внутрішньобудинкової системи ГВП з квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку. Причиною затікання є протікання на з`єднанні внутрішньоквартирного трубопроводу ГВП у квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 10).
Також, за інформацією Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради від 24 травня 2021 року № 3-01/О-159 протікання виникло на з`єднанні внутрішньоквартирного трубопроводу гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_3 . Відповідно до умов договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 2/214 від 20 лютого 2019 року, підприємством здійснюється технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкової системи водопостачання від зовнішньої стіни будинку до першої запірної арматури на відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача. Недолік був усунений власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 11).
Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) шкоди.
Відповідно до частини четвертої статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує.
Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями (частина перша статті 10 Житлового кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Згідно із статтею 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Тобто, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Згідно із статтею 1192 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
При цьому, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 191 грн. завданих збитків, що пов`язані зі складанням акту про залиття, оскільки такі кошти сплачені не позивачем, а третьою особою ОСОБА_3 (а.с. 31).
Також, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 403 грн., що сплачені за надання інформаційних послуг, оскільки такі не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України.
За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.
Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Прокоф`єв Богдан Іванович на підставі договору про надання правової допомоги № 28/1/21 від 15 травня 2021 року (а.с. 32).
Пунктом 3.1 вказаного договору сторони передбачили, що клієнт проводить оплату адвокату за надані ним послуги в суді першої інстанції в розмірі 7000 грн.
Квитанцією серії ААІ № 291250 від 31 серпня 2021 року підтверджується сплата позивачем адвокату Прокоф`єву Б.І. 8000 грн. за договором про надання правової допомоги № 28/1/21 від 15 травня 2021 року (а.с. 33).
Нормами частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Також, нормами частин шостої-дев`ятої статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При подачі позову до суду позивачем сплачено 908 грн. судового збору.
Крім того, позивач понесла витрати на підготовку експертного висновку в сумі 3775 грн., про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру № 44/21 від 08 червня 2021 року (а.с. 30) і такі витрати є судовими, а не збитками, як зазначає позивач.
Враховуючи наведене, оскільки вимоги позивача задоволені на 95,35%, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 865 грн. 78 коп. (95,35% від 908 грн. = 865 грн. 78 коп.) та витрати на підготовку експертного висновку в сумі 3599 грн. 46 коп. (95,35% від 3775 грн. = 3599 грн. 46 коп.).
Також, беручи до уваги умови укладеного договору на правову допомогу, складність справи та те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 5500 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 133, 139, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 865 грн. 78 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 3599 грн. 46 коп. у відшкодування витрат на підготовку експертного висновку та 5500 грн. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .
Третя особа - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .
Третя особа - ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .
Третя особа - ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .
Третя особа - ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .
Повний текст рішення складено 20.06.2022.
Суддя