КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4552/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Немудрої Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року

у справі за позовом Заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради Київської області та Бучанської об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

встановив:

В провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала на розгляді справа за вказаним вище позовом.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року позовну заяву Заступника керівника Фастівської місцевої прокуратуризалишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Київської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена з неправильним застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року задоволено позов заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, Бучанської міської об`єднаної територіальної громади про стягнення збитків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бучанської міської ради Київської області збитки у розмірі 11400 грн.

У подальшому, представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року у справі №752/25520/19, яку ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року задоволено, скасовано вказане судове рішення та призначено справу до розгляду «у загальному порядку».

Разом з тим, ухвалою суду від 17 травня 2021 року, справу було призначено до судового розгляду у судове засідання на 09 липня 2021 року, тобто без проведення підготовчого провадження.

Незважаючи на те, що заява про перегляд заочного рішення вже була розглянута судом 17 травня 2021 року, судовими повістками від 02 червня 2021 року як Бучанську міську раду, так і прокурора було викликано на 09 липня 2021 року для розгляду саме заяви про перегляд заочного рішення у справі, а не у підготовче засідання у вказаній справі.

Оскільки про розгляд судом 17 травня 2021 року заяви про перегляд заочного рішення у справі прокурор і Бучанська міська рада належним чином не були повідомлені (про що свідчить відсутність у матеріалах справи доказів направлення засобами поштового зв`язку та вручення судових повісток про їх виклик на 17 травня 2021 року та доказів отримання судом повідомлення про доставления судової повістки на офіційні електронні адреси позивача та прокурора), у останніх після отримання судових повісток про їх виклик на 09 липня 2021 року були достатні підстави вважати про їх виклик у судове засідання саме для розгляду заяви про перегляд заочного рішення, а не для розгляду вказаної справи по суті у судовому засіданні.

За таких обставин, належне повідомлення Бучанської міської ради та прокурора про розгляд вказаної справи по суті саме у судовому засіданні, призначеному на 09 липня 2021 року, матеріалами справи не підтверджується.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представником Бучанської міської ради 06 липня 2021 року до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача.

Більше того, про наявність вказаного клопотання Бучанської міської ради оголошено головуючим суддею під час судового засідання, яке відбулось 09 липня 2021 року, про що безпосередньо свідчить зміст протоколу судового засідання від 09 липня 2021 року.

У подальшому, судовою повісткою від 09 липня 2021 року прокурора викликано у судове засідання у справі на 13 серпня 2021 року, яку направлено лише на його електронну пошту, що не є належним повідомленням.

Про судове засідання, призначене на 13 серпня 2021 року, Бучанська міська рада, як позивач, шляхом направлення та вручення судових повісток також не повідомлялась, докази зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Призначене на 13 серпня 2021 року судове засідання у справі не відбулось у зв`язку з непрацездатністю судді, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка від 13 серпня 2021 року.

У подальшому, судовими повістками від 23 серпня 2021 року прокурор і Бучанська міська рада були викликані у судове засідання у справі на 24 вересня 2021 року, які відправлені на їх поштові адреси рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштових відправлень №214 та №230 відповідно.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що прокурор та Бучанська міська рада були повідомлені належним чином шляхом відправлення та вручення судових повісток про розгляд вказаної справи у судовому засіданні лише на 24 вересня 2021 року.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про повторну неявку належним чином повідомленого позивача для розгляду справи у судові засідання на 09 липня 2021 року та 24 вересня 2021 року.

Звертає також увагу на те, що оскільки позов подано прокурором в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, вказаний орган місцевого самоврядування набув статусу позивача у вказаній справі.

Водночас, прокурор у разі пред`явлення позову в інтересах держави, є самостійним учасником справи - органом, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, а не позивачем як зазначено у судових повістках від 02 червня 2021 року та від 23 серпня 2021 року.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 06 липня 2021 року представником Бучанської міської ради як позивачем у справі направлено до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, помилково вказавши в оскаржуваній ухвалі про відсутність такого клопотання з боку позивача.

Як наслідок, враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджується повторна неявка позивача для розгляду справи у судовому засіданні, та з урахуванням наявного клопотання позивача про розгляд справи без його участі, судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду позовну заяву заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, Бучанської міської об`єднаної територіальної громади про відшкодування збитків.

Просив скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як на підставу для залишення позову без розгляду суд першої інстанції зазначив, що позивач у судове засідання 09 липня 2021 року та повторно 24 вересня 2021 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило та заяви про розгляд справи за відсутності позивача у матеріалах справи відсутні.

Проте, з такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Так, залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку з виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунені в майбутньому.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 257 ЦПК України, позов залишається без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України, визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як убачається із матеріалів справи, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року задоволено позов заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, Бучанської міської об`єднаної територіальної громади про стягнення збитків. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бучанської міської ради Київської області збитки у розмірі 11400 грн.

У подальшому, представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2021 року, яку ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року задоволено, скасовано вказане судове рішення та призначено справу до розгляду «у загальному порядку».

Судовими повістками від 02 червня 2021 року, як Бучанську міську раду, так і прокурора було викликано на 09 липня 2021 року для розгляду саме заяви про перегляд заочного рішення у справі.

Отже, належне повідомлення Бучанської міської ради та прокурора про розгляд вказаної справи по суті саме у судовому засіданні, призначеному на 09 липня 2021 року, матеріалами справи не підтверджується.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представником Бучанської міської ради 06 липня 2021 року до суду подано заяву про розгляд справи без участі позивача.

У подальшому, судовою повісткою від 09 липня 2021 року прокурора викликано у судове засідання у справі на 13 серпня 2021 року, яку направлено лише на його електронну пошту.

Про судове засідання, призначене на 13 серпня 2021 року, Бучанська міська рада, як позивач, шляхом направлення та вручення судових повісток також не повідомлялась, докази зворотнього у матеріалах справи відсутні.

Призначене на 13 серпня 2021 року судове засідання у справі не відбулось у зв`язку з непрацездатністю судді, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка від 13 серпня 2021 року.

У подальшому, судовими повістками від 23 серпня 2021 року прокурор і Бучанська міська рада були викликані у судове засідання у справі на 24 вересня 2021 року, які відправлені на їх поштові адреси рекомендованими листами з повідомленням про вручення.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що прокурор та Бучанська міська рада були повідомлені належним чином шляхом відправлення та вручення судових повісток про розгляд вказаної справи у судовому засіданні лише на 24 вересня 2021 року.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають врахуванню як обґрунтовані.

Як установлено колегією суддів, вказана справа тривалий час перебувала на розгляді Подільського районного суду м. Києва, зокрема з грудня 2019 року.

Позивач по справі протягом усього часу розгляду даної справи добросовісно виконував свої обов`язки, забезпечував явку свого представника. Однак розгляд справи, частіше всього відкладався з підстав незалежних від позивача чи його представника.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності.

Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами, обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст.ст.43,49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України.

Явка позивача визнана обов`язковою судом не була.

Обставини, які свідчать що позивачі здійснюють свої права та обов`язки недобросовісно, колегією суддів не встановлено.

Не встановлено також обставин, які за відсутності позивачів унеможливлюють розгляд справи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Ці обмеження не будуть сумісними з п. 1 статті 6, якщо вони не мають легітимну мету та не є пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. А в рішенні у справі «Церква села Сосулівка проти України» від 28 лютого 2008 року, де релігійна організація заявника була змушена звернутися за судовим захистом, проте безуспішно, Європейський Суд з прав людини в п.53 вказав, що така ситуація прирівнюється до відмови у здійсненні правосуддя, що порушує саму суть права заявника на доступ до суду, яка гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

При цьому, заявник не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власної заяви, а відтак, місцевим судом використаний процесуальний засіб у виді залишення позовної заяви без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження позивача.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року (справа №756/13550/16).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім цього, слід зазначити, що згідно із ч. 2 ст. 4 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Нормами ч. 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

При цьому, у судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 27 лютого 2019 року у справі №761/3884/18 та від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц).

Згідно із ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Слід зазначити, що з позовом у даній справі звернувся заступник керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, яка в розумінні ч. 4 ст. 56 ЦПК України, з огляду на визначені нормами ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» повноваження (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За правилами ч. 5 ст. 56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду, прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Оскільки позов у даному випадку подано прокурором в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, вказаний орган місцевого самоврядування набув статусу позивача у вказаній справі.

Водночас, у розумінні норм ч. 4 ст. 42, ч.ч. 3, 4, 5 ст. 56 ЦПК України, прокурор у разі пред`явлення позову в інтересах держави, є самостійним учасником справи - органом, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, а не позивачем як зазначено у судових повістках від 02 червня 2021 року та від 23 серпня 2021 року.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 06 липня 2021 року представником Бучанської міської ради (Черевко М.І.) як позивачем у справі направлено до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, помилково вказавши в оскаржуваній ухвалі про відсутність такого клопотання з боку позивача.

Як наслідок, враховуючи те, що матеріалами справи не підтверджується повторна неявка позивача для розгляду справи у судовому засіданні, та з урахуванням наявного клопотання позивача про розгляд справи без його участі, судом першої інстанції безпідставно залишено без розгляду позовну заяву заступника керівника Фастівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бучанської міської ради, Бучанської міської об`єднаної територіальної громади про відшкодування збитків на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин та на переконання суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги про помилковість та необґрунтованість ухвали, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.257 ЦПК України, знайшли своє повне підтвердження при розгляді апеляції.

Окрім цього, при ухваленні судового рішення по справі, апеляційний суд, крім зазначеного, також враховує необхідність забезпечення права заявників на доступ до правосуддя, яке встановлено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, ухвала суду першої інстанції є помилковою, а тому, відповідно до положень ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257,374,379,381,382-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 24 вересня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 20 червня 2022 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана