КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/212/2022
справа №939/429/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року, постановлене суддею Міланіч А.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства Бородянської районної ради «Бородянська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального некомерційного підприємства Бородянської районної ради «Бородянська центральна районна лікарня» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, та з урахуванням уточнюючої позовної заяви від 20 квітня 2021 року, мотивував свої вимоги тим, що 11 листопада 2016 року його було переведено на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ». Наказом № 4-о від 19 січня 2021 року його (позивача) було звільнено з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані 7 січня 2021 року. Вважав вказаний наказ про його звільнення винесеним всупереч вимогам діючого законодавства, оскільки факт його перебування на роботі у нетверезому стані 7 січня 2021 року не був встановлений у передбаченому законом порядку, фельдшер ОСОБА_3 , який здійснював його огляд на стан сп`яніння, не мав права на проведення такого огляду, КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» не входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право на проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тому просив визнати вказаний наказ про його (позивача) звільнення з роботи незаконним та скасувати, поновити його на роботі в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі з 19 січня 2021 року по 07 квітня 2021 року у розмірі 41775 грн. 03 коп.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення незаконне та необґрунтоване у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема вказує, що не був ознайомлений з актом про відсторонення від роботи, вважає, що такий акт створювався набагато пізніше подій, тому даний доказ є недопустимим; протокол медичного освідування також вважає недопустимим доказом, оскільки фельдшером внесено неправдиві відомості щодо того, ким позивача було направлено на освідування; крім того, вказує, що фельдшер не мав права на проведення медичного огляду для встановлення перебування особи у стані сп`яніння згідно чинного законодавства.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені .

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника .

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились, так як вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є той факт, що позивач 7 січня 2021 року перебував на роботі у нетверезому стані, а тому відповідач мав достатні підстави для його звільнення з роботи за п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України. Так як судом відмовлено в скасуванні наказу про звільнення та поновленні позивача на роботі, то не підлягають до задоволення і вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому в цій частині в позову також необхідно відмовити.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що за наказом № 103-о від 7 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_2 з 10 жовтня 2016 року був прийнятий на роботу в КЗ БРР «Бородянська ЦРЛ», яке було перейменоване в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ», на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії (стажиста), за наказом № 115-о від 17 листопада 2016 року переведений з 11 листопада 2016 року на посаду лікаря анестезіолога відділення анестезіології (а.с.9).

Наказом № 4-о від 19 січня 2021 року позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади лікаря анестезіолога відділення анестезіології з 19 січня 2021 року на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України (а.с.61).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.52-60,62-65), показів свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та що визнається сторонами, підставою звільнення позивача з роботи стало те, що 7 січня 2021 року він перебував на роботі у нетверезому стані.

Згідно копії акту № 1 огляду працівника на встановлення факту сп`яніння, складеному 7 січня 2021 року о 14 год. 45 хв. лікарем приймального відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_4 було проведено огляд чергового лікаря відділення ІТА ОСОБА_2 та встановлено наявність запаху алкоголю з ротової порожнини, в зв`язку з чим йому було рекомендовано пройти медичне освідування щодо стану алкогольного сп`яніння в КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» (а.с.52).

На підставі вказаного акту огляду завідуючим відділенням анестезіології з ліжками інтенсивної терапії ОСОБА_5 7 січня 2021 року о 16 год. 05 хв. було складено акт про відсторонення ОСОБА_2 від роботи (а.с.53).

Згідно копії протоколу медичного освідування, складеного 7 січня 2021 року о 17 год. 25 хв. фельдшером наркологічного кабінету поліклінічного відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_3, ОСОБА_2 був направлений на освідування в зв`язку з тим, що перебував на роботі в стані алкогольного сп`яніння, під час огляду був адекватним, млявим, сонливим, скарг на свій стан не висловлював, його мова була змазана, хода хитка, в позі Ромберга спостерігалось похитування, пальце-носову пробу виконував невпевнено, з його слів алкоголь вживав в цей же день вранці, мав виражений запах алкоголю, що відчувався на відстані. Проводилось дослідження на приборі Алконт 01 СУ № 0609-06, методом Рапопорта, індикаторною трубкою, з повіркою до 27 липня 2021 року, результат 2,2 о/оо, повторно проводити пробу відмовився. На підставі цього зроблено висновок, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.62).

ОСОБА_3 з 2 лютого 2009 року працює фельдшером наркологічного кабінету поліклініки КНП БРР «Бородянська ЦРЛ», в 2018 році пройшов навчання на відповідних курсах підвищення кваліфікації, згідно його посадової інструкції в коло його обов`язків входить проведення технічної проби на алкоголь, засіб вимірювальної техніки Алконт 01 СУ № 0609-06, яким здійснювалось дослідження при огляді позивача, мало відповідне свідоцтво про повірку, чинне до 27 липня 2021 року (а.с.106-109).

Згідно з п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 ст. 40, п.п. 2,3 ст. 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно довідки Бородянської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я України від 24 березня 2021 року позивач ОСОБА_2 не є членом даної профспілки з 1 червня 2019 року (а.с.105), а тому його звільнення попередньої згоди профспілки не потребувало.

Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до положень ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.54) та визнається сторонами, до застосування дисциплінарного стягнення на пропозицію адміністрації підприємства позивачем 10 січня 2021 року було надано письмові пояснення, де він визнав, що 7 січня 2021 року після святкування Різдва прийшов на роботу у нетверезому стані.

Згідно копії протоколу № 1 засідання адміністративної комісії Немішаївської селищної ради від 25 січня 2021 року на даному засіданні комісії було розглянуто складений старшим сержантом поліції Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 протокол від 7 січня 2021 року про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , який, перебуваючи на робочому місці у відділенні інтенсивної терапії Бородянської ЦРЛ, знаходився в нетверезому стані, та вирішено накласти на ОСОБА_2 штраф у розмірі 85 грн., який позивачем було сплачено 1 лютого 2021 року (а.с.66-69).

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.25 постанови №9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст.40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, факт появи ОСОБА_2 на роботі в стані алкогольного сп`яніння був зафіксований актом № 1 огляду працівника на встановлення факту сп`яніння, складеному 7 січня 2021 року о 14 год. 45 хв. лікарем приймального відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_4 , поясненнями самого ОСОБА_2 , протоколом медичного освідування, складеного 7 січня 2021 року о 17 год. 25 хв. фельдшером наркологічного кабінету поліклінічного відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_3, протоколом, складеним старшим сержантом поліції Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 від 7 січня 2021 року про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 , який, перебуваючи на робочому місці у відділенні інтенсивної терапії Бородянської ЦРЛ, знаходився в нетверезому стані.

Досліджені докази в їх сукупності свідчать про перебування позивача на робочому місці в нетверезому стані.

За таких обставин колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача з роботи здійснене правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства, підстав для скасування оспорюваного наказу та поновлення позивача на роботі не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про те, що фельдшер наркологічного кабінету поліклінічного відділення КНП БРР «Бородянська ЦРЛ» ОСОБА_3 не мав права на проведення медичного огляду на стан сп`яніння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ОСОБА_3 є фельдшером наркологічного кабінету, який пройшов перепідготовку і відповідно до Тимчасової інструкції про порядок медичного освідування для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння, затвердженої МОЗ СРСР 01.08.1988 року № 06-14/33-14 допускається проведення медичного освідування фельдшерами, що працюють у фельдшерсько-акушерських пунктах , які пройшли спеціальну підготовку.

Крім того, перебування позивача на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння підтверджено показами свідків, сам позивач визнавав, що вживав алкоголь 07.01.2021 року, а тому зазначені обставини спростовують доводи позивача щодо фельдшера ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: