Провадження № 2/127/4407/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання батьківства,

вимоги позивача: встановити факт батьківства та визнати померлого ОСОБА_4 батьком ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання батьківства.

Позовна заява мотивована тим, що з 2001 по 2005 рік позивач проживала однією сім`єю та перебувала в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 , однак без реєстрації шлюбу.

29.06.2004, протягом спільного життя з ОСОБА_5 , позивач народила їхню спільну доньку ОСОБА_2 .

13.07.2004 позивач звернулась до Відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області із заявою про реєстрацію факту народження доньки та отримала свідоцтво про народження доньки серія НОМЕР_1 .

Під час оформлення зазначеного свідоцтва, на тлі нещодавньої сварки з цивільним чоловіком ОСОБА_5 , запис про батька у актовому записі про народження доньки зроблений відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, а саме: за прізвищем « ОСОБА_6 » (прізвище позивача), ім`я та по-батькові батька записано за вказівки позивача - « ОСОБА_7 » (ім`я та по-батькові цивільного чоловіка ОСОБА_4 ).

У період з 2004 по 2005 рік позивач з цивільним чоловіком та їхньою донькою проживали спільно з матір`ю позивача ОСОБА_8 , за адресою АДРЕСА_1 .

У червні 2005 року позивач з цивільним чоловіком та їхньою донькою переїхали до придбаної ним квартири за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою 14 жовтня 2005 року було зареєстроване їхнє місце проживання до 26 листопада 2014 року.

В той же час, в листопаді 2005 року, у зв`язку з постійними побутовими конфліктами, позивач та ОСОБА_4 прийняли рішення про неможливість подальшого спільного проживання, та ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_9 переїхала назад до матері позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер. За життя ОСОБА_10 підтримував зв`язки з позивачем та ОСОБА_11 , нерегулярно надавав кошти на утримання доньки і робив їй подарунки, тобто визнавав ОСОБА_12 своєю донькою, а вона вважала його своїм батьком.

27.04.2021 позивачу зателефонував ОСОБА_3 та повідомив про смерть батька ОСОБА_13 та про те, що він заповів майно у спадщину своїм дітям в рівних частинах, а саме сину ОСОБА_3 та доньці ОСОБА_2 . Вказаний заповіт прямо вказує на визнання ОСОБА_4 батьківства щодо ОСОБА_2 , так як в заповіті висловлено останню волю спадкодавця та вказано: «все моє майно...., заповідаю своїм дітям: сину ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_2 ».

На даний час є труднощі у вступі у спадщину, так як факт батьківства ОСОБА_13 відносно ОСОБА_2 не зафіксований документально.

Встановлення факту батьківства померлої особи ОСОБА_13 має юридичне значення, оскільки необхідно для вирішення питання оформлення спадщини донькою позивача ОСОБА_11 .

З огляду на зазначене вище позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 жовтня 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 36).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року, призначено по справі судово-генетичну експертизу та провадження в справі зупинено на час проведення експертизи (а.с. 60-61).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 січня 2022 року, поновлено провадження в справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання батьківства (а.с. 74).

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що вимоги позову визнає у повному обсязі та підтверджує те, що ОСОБА_2 є донькою його померлого батька ОСОБА_4 .

Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Однак, на адресу суду надала заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за її відсутності та зазначила, що просить суд при винесенні рішення по справі захистити законні права та інтереси дитини позивача.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 13, 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вінниця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. В графі «батьки» зазначено: батько ОСОБА_14 , мати ОСОБА_1 (а.с. 9).

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 19 липня 2018 року № 5, ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька: ОСОБА_14 , відомості про матір: ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 14 травня 2021 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 120).

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Позивачем було подано клопотання про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) ДНК експертизи (а.с. 24-26).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2021 року, призначено по справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с. 60-61).

28 грудня 2021 року на адресу суду від директора Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України М. Лайтер надійшло клопотання про надання біологічних зразків ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 67-69).

Судом було направлено запит до Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи, з метою з`ясування чи збереглись біологічні зразки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 71).

19 січня 2022 року на адресу суду від начальника Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи В. Жука надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, що біологічні зразки ОСОБА_4 в відділі експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи відсутні (а.с. 73).

22 березня 2022 року на адресу суду від директора Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України М. Лайтер надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 21 лютого 2022 року № СЕ-19/102-21/17768-БД, зі змісту якого слідує, що проведення експертизи є неможливим, оскільки біологічні зразки, необхідні для проведення судової-біологічної експертизи, надано не було (а.с. 89-90).

Як вбачається із заповіту від 12 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Вінницької області Толяренком С.В., що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів своїм дітям: сину ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_2 , в рівних частках кожному (а.с. 20).

Дослідивши матеріали спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , судом було встановлено, що із заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Храпенко Н.В. звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інші спадкоємці відсутні (а.с. 97-135).

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , оскільки останній визнавав її дочкою за життя, склав на її ім`я заповіт, де вказав, що вона є його дочкою.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія власноручно написаної заяви ОСОБА_4 , у якій він просить вселити і прописати на його житлову площу дружину ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_2 (а.с. 17), що також підтверджує факт визнання ОСОБА_4 батьківства відносно доньки ОСОБА_2 .

Також варто зазначити, що іншим шляхом встановити факт батьківства та визнати померлого ОСОБА_4 батьком ОСОБА_2 не вбачається за можливе, оскільки встановлення факту біологічної спорідненості методикою проведення молекулярно-генетичних досліджень можливе лише між родичами по прямій лінії (мати дитина, батько дитина), однак біологічні зразки ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні, що унеможливлює проведення судово-генетичної експертизи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, зважаючи на зібрані по справі докази в їх сукупності, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позовної заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 130 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про визнання батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства та визнати ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

За участю: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 50.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК