КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1260/21
Провадження №2/319/82/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 рокусмт Кам`янка

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

при секретарі судового засідання Синяковій О.І.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» , треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 28.04.2020 вчинено виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі вчинення нотаріальних дій за реєстровим №10526, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.02.2019 №632815, укладеним між позивачем та ТОВ «АВЕНТУС», правонаступником прав та обов`язків якого є товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», у розмірі 10780,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсотком за користування кредитом - 3780,00 грн. Крім того за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 1000 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Як свідчать текст виконавчого напису, він вчинений на підставі ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів; за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

22 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 62149899, згідно якої звернуто стягнення на доходи та майно боржника, відповідно до виконавчого напису № 10526.

Позтвач вважає, що здійснений виконавчий напис від 28 квітня 2020 року, є незаконним та таким, що не підлягає виконанню з огляду на наступне.

Як вбачається з тексту Індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту від 16 лютого 2019 року № 632815 слідує, що Індивідуальну частину Договору від імені ОСОБА_1 підписано за допомогою електронного підпису 16.02.2019 00:43:54, при цьому не зазначено ні відомостей про одноразовий ідентифікатор, та разом з тим відсутні докази того, що саме він проставив на цьому Договорі електронний цифровий підпис.

Позивач зазначає, що на його адресу не надходило жодних вимог від стягувача про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу, позивачу не відомо, що це за борг, більше того, і від нотаріуса не надходило жодних повідомлень про звернення до нього ТОВ "ФК "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" із заявою про видачу виконавчого напису. Тому він не мав змоги подати будь-які заперечення щодо боргу, а нотаріус оцінити їх.

Постанова про відкриття виконаного провадження від 22.05.2020 ВП № 62149899 стала першим документом, з якого позивач довідався про існування заборгованості, тому на його переконання заборгованість не є безспірною, а відтак у приватного нотаріуса не було підстав вчиняти виконавчий напис.

З тексту Графіка платежів до Договору про надання фінансового кредиту № 632815 від 16.02.2019 вбачається, що сума кредиту складає 7000.00 грн. та сума нарахованих процентів 2835,00 грн., загальна сума, що підлягає сплаті 9835,00 грн., але відповідно до тексту виконавчого напису від 28 квітня 2020 року, який зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 10526 з позивача стягується на користь відповідача ТОВ "ФК "ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ" грошових коштів у розмірі 10780,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3780,00 гривень.

Неповідомлення нотаріусом боржника про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

До того ж, нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи на не нотаріально посвідчених договорах.

ОСОБА_1 вважає, що вчинений виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив право позивача на добровільне виконання вимог третьої особи в строки та в порядку передбаченому кредитним договором та Законом.

У зв`язку з вище викладеними обставинами позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року у справі відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10 січня 2022 року та витребувано у приватного нотаріуса Колейчика В.В. документів та матеріалів, на підставі яких вчинялися виконавчі написи.

Ухвалою суду відповідачу було визначено, що він має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву, у порядку та формі, визначеній в ст.178 ЦПК України, також має право, відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України, пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу та третім особам.

Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.

У зв`язку з неякою у судове засідання відповідача та третіх осіб, розгляд справи було відкладено на 07 лютого 2022 року.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач, представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав задовольнити позов на тих підставах, що викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання надав клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Клопотання від третіх осіб до суду не надходили.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що судовий розгляд справи можливо здійснити на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 лютого 2019 року між ТОВ «Авентус Україна», в особі директора Довгаля В.В., та ОСОБА_1 укладено договір №632815 про надання фінансового кредиту на суму 6750,00 грн строком на 15 днів з графіком розрахунків, а саме: повернення позики 8299,13 грн.

Крім того, 23 січня 2019 року між ТОВ «СС ЛОУН», в особі директора Вершибалка А.В., та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №473118-А на суму 7000 грн. строком на 30 календарних днів з графіком розрахунків , а саме: повернення кредиту до 18.03.2019, сума кредиту 7000,00 грн; проценти за користування кредитом 2835,00 грн; загальна сума, що підлягає сплаті 9835,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис від 28 квітня 2020 року, який зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за реєстровим номером № 10526 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 632815 від 16 лютого 2019 року , укладеним ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитним договором від 12 квітня 2018 року № 1 є TOB «ФК «Довіра і гарантія». За даними виконавчими написами стягнуто з позивача на користь відповідача TOB «ФК «Довіра і гарантія» грошових коштів у розмірі 10780,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсотком за користування кредитом - 3780,00 грн. Окрім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача в розмірі 1000 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача .

Постановою приватного виконавця Клименка Р.В. від 22 травня 2020 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Колейчика В.В. про звернення стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь TOB «ФК «Довіра і гарантія» грошових коштів у розмірі 11780,00 грн.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне пра во або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до пункту 3 глави 16 наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін.

У зв`язку із визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Станом на 16 лютого 2019 року постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору.

Укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» договір про надання фінансового кредиту №632815 від 16 лютого 2019 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17.

З матеріалів справи вбачається, що для одержання вищевказаного виконавчого напису, відповідач не надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, оригінал кредитного договору, оскільки останній був підписаний в електронному вигляді, а Переліком не передбачено подання копії електронного договору в паперовій формі.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 1 Законом України «Про електронну комерцію» дія цього Закону не поширюється на правочини, якщо правочин підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації відповідно до законодавства. Можливість нотаріального посвідчення електронного договору чинним законодавством не передбачена.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 06.06.2019 в справі № 750/1627/18, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №310/9293/15.

Розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 по справі № 6-887цс17.

Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому відповідачем нотаріусу кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має кредитор при зверненні до нотаріуса.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню є законною та обгрунтованою.

Суд вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову витрати покладаються на відповідача.

За подання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Позивач прохав стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 гривень.

Відповідно до ч.2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо укладеного договору між позивачем та адвокатом, та доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 50, 87, 88 ЗУ "Про нотаріат", ст.15,16,18 ЦК України, ст. ст. 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем від 28 квітня 2020 року за реєстровим № 10526 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 16 лютого 2019 року № 632815, укладеним між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС», правонаступником прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами №1 від 12 квітня 2018 року, є товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», грошових коштів у розмірі 10780,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000,00гривень; прострочена заборгованість по несплаченим відсотком за користування кредитом - 3780,00 гривень за період з 16.12.2019 по 02.03.2020 та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 1000 грн., а всього 11 780,00 гривень.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 витрати, пов"язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 ( дев"ятсот вісім) гривень .

В стягненні витрат на правничу домогу в розмірі 1000 гривень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Куйбишевський районний суд Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 07 лютого 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», місце знаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8,м. Київ, 04112, .

Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, адреса: вул.Грушевського, буд. 15, напівпідвал 5 під`їзд, оф. 6, м. Бровари, Київська область, 07400.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, адреса: вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 31, м. Київ, 02094.

Суддя В.О. Мальований