Справа № 158/319/22
Провадження № 2-з/0158/7/22
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09 лютого 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Сіліч Ю.Л.,

за участю секретаря Оніщук Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Стретович Інни Сергіївни про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

В С Т А Н О В И В

Представник заявника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій вона просить заборонити нотаріусу Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Ларисі Василівні видавати спадкоємцям за заповітом свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно зі статтею 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, до яких, зокрема, належить заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник заявника не виклала обставин, якими обґрунтувала свої вимоги; її заява містить лише посилання на норми закону.

При цьому, адвокатом належним чином не обґрунтовані підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову, не надано доказів об`єктивного існування ризиків, які у майбутньому можуть ускладнити ефективний захист порушених прав її довірителя; не обґрунтовано факт, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси заявника будуть порушені.

Суд вважає, що твердження представника заявника, викладені у заяві, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім іншого, згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат», за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Згідно п.п. 3, 4 Глави 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій здійснюється на підставі чинного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, заявник не позбавлений можливості в позасудовому порядку звернутись до нотаріуса з письмовою заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги відсутність належного обґрунтування представником заявника обраного заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту прав, суд приходить висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 149 ЦПК України підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим в забезпеченні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.149-154, 260, 261, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Стретович Інни Сергіївни про забезпечення позову, шляхом заборони нотаріусу Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Ларисі Василівни вчиняти певні дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч