Справа № 2-1469/10
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2022 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Сінєльніковій С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києвіподання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа , -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Жиглій В.М. звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 59123594 про стягнення з ОСОБА_1 на користь групи стягувачів коштів на загальну суму боргу 92874,70 грн. Виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, якими боржника зобов`язано подати декларації про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання таких даних або внесення завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення судів на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно відповідей з ПФУ інформація щодо отримання джерел доходів в ДРФО відсутня та інформація не знайдена. Транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Згідно відповіді Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка площею 0,0570 га, за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведення виконавчих дій винесено постанову про опис та арешт земельної ділянки та передано на електронні торги ДП «Сетам». Боржник зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Виходом державного виконавця перевірити майновий стан боржника виявилося неможливим, оскільки двері ніхто не відчинив. Направлені виклики щодо явки боржника до державного виконавця для надання пояснень, боржник не з`являється, про причини неявки не повідомила. Боржник отримує дохід від використання торованої марки «Майстерна Вишиванка» проте кошти на виконання рішення суддів не сплачує. За повідомленням Державної міграційної служби України, ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Враховуючи викладене, рішення суддів боржником не виконанні, боржник ухиляється від виконання, не вживає заходів щодо виконання вказаних рішень, головний державний виконавець просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кодон без вилучення паспорту для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на неї.

У відповідності до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно зі ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали подання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.04.2010 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк «Україна» суму заборгованості за кредитом в сумі 267309,41 грн., судовий збір 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи - 120 грн.

22.03.2016 року постановою головного державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Годзь Є.І. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1469/10 виданого Деснянським районним судом м. Києва 02.04.2010 року.

25.10.2010 року Господарським судом м. Києва видано наказ № 36/296 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 06.10.2010 року, про стягнення з СПД - ФО ОСОБА_1 на користь АЕК «Київенерго» 6531,53 грн. основного боргу, 95,37 грн. - витрат по сплаті державного мита та 220,66 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

04.10.202021 року головним державним виконавцем Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ 9 М. Київ) Жиглій В.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 36/296 від 25.10.2010 року.

11.02.2010 року Господарським судом м. Києва видано наказ № 3/13 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 28.01.2010 року, про стягнення з СПД - ФО ОСОБА_1 на користь АЕК «Київенерго» 18700,22 грн. основного боргу, 794,54 грн. пені, 114,35 грн. - 3 % річних, 281,09 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

12.09.2016 року державним виконавцем Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Кривошея Д.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 3/13 від 11.02.2010 року.

25.10.2010 року Господарським судом м. Києва видано наказ № 36/295 про примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 06.10.2010 року, про стягнення з СПД - ФО ОСОБА_1 на користь АЕК «Київенерго» 29353,86 грн. основного боргу, 1536,43 грн. пені, 224,83 грн. - 3 % річних, 311,15 грн. витрат по сплаті державного мита та 236 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

15.02.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Клименко О.О. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 36/295 від 25.10.2010 року.

08.11.2021 року та 18.11.2021 року головним державним виконавцем сформовано виклики, якими боржник запрошувався до державного виконавця 26.11.2021 року та 12.11.2021 року щодо сплати боргу за виконавчими документами або надання підтверджуючих документів про сплату.

Головним державним виконавцем долучено відповідь Державної міграційної служби України відповідно до якої ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Також головним державним виконавцем скеровано запити, згідно з відповідями на які, Міністерство внутрішніх справ України надало інформацію про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у пункті 5 частини першої ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у пункті 18 частини третьої ст. 11 Закону № 606-ХІV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Згідно з пунктом 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю вчасною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах, національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав чи свобод інших осіб.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини переборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Письмові матеріали подання не містять доказів направлення боржнику постанов про відкриття виконавчих проваджень у передбачений законом спосіб. Крім того, подання не містить доказів зведеного виконавчого провадження № 59123594, постанов про арешт майна боржника на яке посилається заявник.

Надані акти державного виконавця від 08.11.2021 року та від 18.11.2021 року, відповідно до яких мав виїзд останнього за адресою реєстрації боржника, суд до уваги не приймає, оскільки вказані акти складені у відсутність понятих.

Таким чином, суду не надано доказів того, що боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, або доказів, які дають підстави вважати, що він має намір ухилитися від виконання рішення суду шляхом залишення території України, немає доказів того, що вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боржником суми боргу, а тому висновок про умисні дії боржника щодо уникнення виконання судового рішення є передчасним та неспівмірним з огляду на надані суду письмові докази.

Відповідно до частини третьої ст. 12, частини першої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (зі змінами)від 21 січня 1994 року, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до пунктів 2, 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово обмежено право на виїзд з України, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 Цивільного кодексу України).

Виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому, згідно з частиною третьої зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» від 11 липня 2013 року (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року, судом зазначено, що обмеження щодо заборони у праві виїзду за межі країни повинні бути обґрунтовані та пропорційні.

Також суд вважає, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не є дієвою юридичною санкцією, яка в даному випадку зумовлює пришвидшення виконання рішення суду.

Окрім того, за змістом ст. 441 ЦПК України, вирішення питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), за поданням виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

За викладених обставин, суд дійшов до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 1-22, 441, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Повний текст ухвали суду складно 08.02.2022 року.

Суддя: В.О.Сенюта