Справа № 131/108/20
Провадження № 2/131/39/2022
15.06.2022 м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Балтака Д.О.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у м. Іллінці цивільну справу за позовом заступника керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, -
встановив:
У зв`язку із зазначеним заступник керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області просить суд ухвалити рішення про стягнення із відповідача шкоди заподіяної внаслідок заподіяної навколишньому природному середовищу у розмірі 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн.
В обґрунтування підстав для представництва інтересів держави прокурор зазначив, що не зважаючи на тривалий час з моменту заподіяння шкоди, орган уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також орган місцевого самоврядування жодних заходів представницького характеру не вживали, вказане свідчить про бездіяльність зазначеного органу державної влади та вищенаведеного органу місцевого самоврядування та їх пасивну позицію щодо захисту порушених законних інтересів держави.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області (головуючий суддя Олексієнко О.Ю.) від 03 лютого 2020 р. постановлено відкрити провадження у справі та розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області (головуючий суддя Олексієнко О.Ю.) від 01 жовтня 2020 р. постановлено підготовче провадження у даній справі закрити та справу призначити до судового розгляду по суті на 25 січня 2021 р.
Оскільки, суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олексієнко О.Ю. призначений на посаду судді Указом Президента України від 01.08.2016 р. № 321/2016 «Про призначення суддів» терміном на п`ять років, то 01 серпня 2021 р. даний суддя виключений з автоматичного розподілу справ між суддями у зв`язку з закінченням терміну повноважень.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2021 р. головуючим у справі визначено суддю Іллінецького районного суду Вінницької області Балтака Д.О.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2021 р. (головуючий суддя Балтак Д.О.) справу прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження на 08 грудня 2021 р.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 08 грудня 2021 р. постановлено підготовче провадження закрити та справу призначити до судового розгляду по суті.
В судове засідання прокурор та представники Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області не з`явились, натомість подали до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили провести судовий розгляд справи за їх відсутності та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов або заяву про розгляд справи у його відсутність не подав, а тому суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням статей 280-281 ЦПК України, оскільки представник органу державної влади, який звернувся до суду в інтересах позивачів не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Встановлюючи наявність підстав для представництва в суді прокурором інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області, суд дійшов наступного висновку.
Частинами третьою, четвертою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.
Державна екологічна інспекція у Вінницькій області листом від 18.12.2019 р. № 4595/12 не заперечувала щодо можливості здійснення Немирівською місцевою прокуратурою представництва інтересів держави в особі Держекоінспекції з метою стягнення з ОСОБА_1 збитків завданих державі у розмірі 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн. за незаконну порубку дерев різних порід та діаметрів в захисній лісовій смузі квартал 5 виділи 38, 67 біля сіл Володимирівка та Тягун Іллінецького району Вінницької області на території Іллінецької ОТГ Вінницької області поблизу залізничної колії від 82 км. до 112 км. та від 1 км. до 15 км. між залізничними станціями Погребище-Липовець та Оратів-Сорока в лісовому масиві Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці Вінницької області (а.с. 21).
Згідно з повідомлення Іллінецької міської ради Вінницької області від 13.12.2019 р. № 03-12/ 1794 даний орган місцевого самоврядування інформацією про завдану шкоду навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев ОСОБА_1 не володіє, відповідно заходи з метою стягнення заподіяної шкоди не вживались (а.с. 20).
Отже, оскільки орган уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а також орган місцевого самоврядування і мають право на подання до суду позову в інтересах держави і не звернулись до суду в розумний строк, прокурор має право на звернення до суду з цим позовом з метою представництва інтересів держави.
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані Цивільним кодексом України, Лісовим кодексом України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про рослинний світ».
У відповідності до висновку проведеної в межах зазначеного кримінального провадження інженерно-екологічної експертизи від 13.07.2018 р. № 2542/18-21 загальний розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної вирубки 3-ох дерев породи дуб та 4-ох дерев породи ясен у кварталі № 5 виділах 38, 67 на території виробничого підрозділу служби колії Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Іллінецького району Вінницької області становить 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн. (а.с. 10-15).
При вирішенні питання про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження судом установлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що згідно наказу № 113-ОС від 20.12.2016 р. працював на посаді робітника на лісогосподарських роботах 5 розряду Христинівської виробничої ділянки виробничого підрозділу службових колій «Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці». Так, ОСОБА_1 , перебуваючи на займаній посаді, в період часу з 15.01.2018 р. по 26.01.2018 р. в лісозахисних смугах кварталу № 5 виділах № 38 площею 2,14 га та № 67 площею 5,73 га, які знаходяться біля с. Володимирівка та с. Тягун Іллінецького району Вінницької області здійснив незаконне спилювання за допомогою бензопили 7-ми дерев порід: ясен 4 шт. діаметром 86, 60, 65, 62 см.; дуба 3 шт., діаметром 60, 58, 70 см. Такі умисні дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною 1 статті 246 КК України, як незаконна порубка у захисних насадженнях, що заподіяла істотну шкоду.
12 червня 2019 р. старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г. відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення № 010207, у відповідності до змісту якого відповідач у січні 2018 р. здійснив знищення захисних лісових насаджень, а саме здійснив незаконну порубку дерев в лісозахисній смузі кварталу 5 виділи 38, 67 біля сіл Володимирівка та Тягун Іллінецького району Вінницької області на території Іллінецької ОТГ Іллінецького району Вінницької області поблизу залізничної колії від 82 км. до 112 км. та від 1 км. до 15 км. між залізничними станціями Погребище-Липовець та Оратів-Сорока в лісовому масиві Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці Вінницької області (а.с. 8).
18 червня 2019 р. старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення № 06/214, якою останній визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 65-1 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 (п`ятсот десять гривень 00 коп.) грн. (а.с. 9).
У відповідності до змісту постанови про закінчення виконавчого провадження № 60218166 від 29.10.2019 р. відповідач у добровільному порядку сплатив штраф у розмірі 510,00 (п`ятсот десять гривень 00 коп.) грн. до відкриття виконавчого провадження, що підтверджується банківською квитанцією від 27.06.2019 р. (а.с. 24-25).
Згідно розрахунку, проведеного Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області відповідно до постанови КМУ від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок незаконної порубки дерев, становить 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн. (а.с. 23).
15 листопада 2019 р. Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області відповідачу направлена претензія № 4209/06 із пропозицією з метою уникнення судових витрат провести у добровільному порядку сплату нанесених збитків у розмірі 120 405,01 (сто двадцять тисяч чотириста п`ять гривень 01 коп.) грн. у строк до 15 грудня 2019 р. (а.с. 22).
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Положеннями статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно зі статтею 66 Основного Закону кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки.
Змістом частини першої статті 105 ЛК України визначено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Пунктами 1, 5 частини другої даної передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
При цьому, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (стаття 107 ЛК України).
Згідно із частиною четвертої статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах встановлених законодавством України. Змістом статті 69 даного Закону України передбачено, що шкода заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди ґрунтується на наявності факту завдання шкоди.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 8 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно із частинами першою, третьою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
При цьому, пунктом 1 частини 2 даної статті визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.
Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.
Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України).
Так, частиною першою статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).
Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.
У відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень статті 1172 ЦК України наведений Верховним Судом України у постанові від 28 січня 2015 р. у справі № 6-229цс14.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_1 , вчиняючи вищенаведені дії щодо незаконної порубки дерев, перебуваючи у трудових відносинах із відокремленим структурним підрозділом Шевченківська дистанція захисних лісонасаджень Одеської залізниці.
Як вбачається із зазначеного судового рішення відповідач притягнутий до кримінальної відповідальності за спричинення шкоди навколишньому природному середовищу, завдану під час виконання ним своїх трудових обов`язків робітника на лісогосподарських роботах 5 розряду Христинівської виробничої ділянки виробничого підрозділу Шевченківської дистанції захисних лісонасаджень Одеської залізниці.
З огляду на вищенаведене ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у зазначеній справі за позовом заступника керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, оскільки у даному випадку мають застосовуватись приписи частини першої статті 1172 ЦК України.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права, тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.
З огляду на встановлені обставини у цій справі, а також неналежність відповідача за заявленою позовною вимогою заступника керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, з урахуванням змісту пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, з огляду на відмову у задоволені позову, залишає понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за позивачем по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 1166, 1172, 1191 ЦК України, ст.ст. 51, 76, 80, 81, 82, 209, 259, 263-265 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд -
ухвалив:
У задоволені позову заступника керівника Немирівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, Іллінецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя: