З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1664/21
17 червня 2022 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Шишка О.А.,
з участю: секретаря Сіщук Г. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .
Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є рідними сестрами і співвласниками домоволодіння, яке знаходиться на АДРЕСА_1 , яке належить їм по 1/2 частці на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 22 серпня 2019 року після смерті батька. Відповідач є їх рідним братом і проживає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_2 , співвласником якої він є на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, і за місцем реєстрації ніколи не проживав, речі не зберігає, у понесенні витрат на його утримання та оплаті послуг не несе. Крім того, реєстрація відповідача в належному позивачам нерухомому майні позбавляє їх права на отримання субсидії. Вважають, що відповідач втратив право на користування належним їм житловим приміщенням, тому просять позов задовольнити.
В судовому засіданні представник позивачів адвокат Брайляк Е.Я. заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачів понесені ними судові витрати.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзив не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення представника позивачів, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 22 серпня 2019 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками (по 1/2 частці) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться на АДРЕСА_1 (а.с. 16,18).
Право приватної (спільної часткової) власності (частка 1/2) на вказане домоволодіння зареєстроване за позивачками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що свідчить Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178459083 та № 178460020 від 22 серпня 2019 року (а.с. 16 зворот, а.с. 17; а.с. 18 зворот, а.с. 19).
Відповідно до акту Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 20 грудня 2021 року № 1077/11.08-31, на час обстеження та зі слів сусідів ОСОБА_3 не проживає за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 22 грудня 2021 року, номер інформаційної довідки 291825728, відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної (спільної часткової) власності належить 1/3 частка трьохкімнатної квартири в будинку АДРЕСА_3 (а.с.21).
Той факт, що відповідач ОСОБА_3 , хоч і зареєстрований в АДРЕСА_1 , але ніколи у вказаному домоволодінні не проживав, підтвердили в судовому засіданні свідки. Так, свідок ОСОБА_4 , 1966 року народження, в судовому засіданні пояснив, що мешкає в АДРЕСА_4 . Відповідач більше п`яти років не проживає, раніше інколи появлявся.
Свідок ОСОБА_5 , 1948 року народження, яка проживає в АДРЕСА_5 , вказала, що позивачі і відповідач є рідними по батьку, він ніколи в житловому будинку не проживав, був тільки прописаний.
Таким чином в ході судового розгляду встановлено, що з часу набуття у 2019 році позивачками права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 , який зареєстрований у вказаному домоволодінні, в ньому без поважних причин не проживає.
Даючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з того, що право ОСОБА_3 на користування належним позивачкам житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися у відповідності з вимогами ст. 405, 406 ЦК України.
Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не належать до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Виходячи з положень статей 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Таким чином відповідач ОСОБА_3 втратив право користуватись чужим майном і його реєстрація в належному позивачкам домоволодінні порушує їх законні права як власників майна, тому позов підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
При зверненні до суду з позовом позивачкою ОСОБА_1 сплачено 908,00 грн судового збору.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору № 2012/21/1 від 20 грудня 2021 року про надання правової допомоги ОСОБА_1 , копію договору № 2012/21/2 від 20 грудня 2021 року про надання правової допомоги ОСОБА_2 , копію ордерів серії ІФ № 101186 та ІФ № 101187 від 20.12.2021 року, акт від 10 червня 2022 року приймання-передачі наданих послуг про надання правової допомоги №2012/21/1 від 20 грудня 2021 року, квитанцію № 157 від 28 грудня 2021 року про оплату ОСОБА_1 6000,00 грн гонорару (а.с. 4, 6-11, 78)
З наданого суду розрахунку суми судових витрат та витрат на правову допомогу від 28 грудня 2021 року та акту від 10 червня 2022 року приймання-передачі наданих послуг про надання правової допомоги № 2012/21/1 від 20 грудня 2021 року видно, що вартість наданих послуг становить 6408,00 грн, з яких: підготовка матеріалів для подання позову - 1000,00 грн, опрацювання практики суду - 500,00 грн, позовна заява - 2000,00 грн, судовий збір - 908,00 грн, представлення інтересів адвокатом в суді за 2 судові засідання - 2000,00 грн.
Оплату судового збору та послуг адвоката здійснювала позивачка ОСОБА_1 .
Оскільки в розрахунок суми судових витрат та витрат на правову допомогу представником позивачів включено судовий збір, на переконання суду, з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути 908,00 грн судового збору та 5500,00 грн витрат на правову допомогу, розмір яких співмірний з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим представником позивача на їх надання.
На підставі наведеного, ст. 405, 406 ЦК України, керуючись ст. 263 - 265, 280 - 285 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування житлом (житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами) на АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору та 5500,00 грн витрат на правову допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Головуючий О.А. Шишко