Справа № 345/2898/21
Провадження № 22-ц/4808/128/22
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участю апелянта ОСОБА_1 , представника АТ «Державний ощадний банк України» Подольського А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Кардаш О.І. 24 вересня 2021 року у м. Калуш Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами 19 серпня 2019 року укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання заяви про приєднання №915745/250717, за яким відповідачу надано кредит на споживчі потреби в сумі 51 800,00 грн строком кредитування на 60 місяців, зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами. У зв`язку із невиконанням умов договору кредиту щодо повернення кредитних коштів, у відповідача станом на 02 липня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 52 473,78 грн, з яких: 50 141,94 грн заборгованість за основним боргом (кредитом), 203,84 грн за комісією, 49,53 грн пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 8,59 грн пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 1 567,41 грн 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 99,17 грн 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 262,33 грн сума втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 140,97 грн сума втрат інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється сплачувати вказану заборгованість, АТ Ощадбанк просило стягнути з відповідача в судовому порядку на свою користь заборгованість у розмірі 52 473,78 грн, а також 2 270 грн судового збору (а.с.1-4).

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у розмірі 52 211 гривень 82 копійки та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 гривень (а.с.36-41).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт вказує, що в обґрунтування позову банком подані суду заява про приєднання від 19.08.2019 року, заява на встановлення кредитної лінії відповідно до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 19.08.2019 року та розрахунок заборгованості за договором станом на 02.07.2021 року. Інших доказів, які стосуються предмету спору, позивачем суду не надано.

Зазначає, що інформація позивача щодо сум заборгованості є недостовірною, із розрахунку заборгованості неможливо визначити, як саме зараховувались грошові кошти. Суд встановив, що позивач не має права нараховувати сплату комісії, але не встановив розмір грошових коштів, які були нараховані позивачем на погашення процентів та неустойки замість зарахування таких на погашення тіла кредиту. Вважає, що наданий суду розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом наявності боргу та його розміру.

Також вважає, що при укладенні договору АТ «Ощадбанк» не дотримано вимог, передбачених частиною 2 статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Копію договору йому не було надано.

Зазначає, що у зв`язку із введенням карантинних обмежень втратив частину доходу та не міг в повній мірі сплачувати заборгованість за кредитним договором, однак частково проводив виплату кредиту, написав заяву із проханням надати кредитні канікули. Адміністрація банку обіцяла їх надати, однак банк звернувся із позовом до суду.

Апелянт не погоджується із стягнутою рішенням суду з нього в рахунок погашення заборгованості за кредитом сумою, оскільки не враховано погашення ним суми основного боргу за період з серпня 2020 року по серпень 2021 року в сумі 8 400 гривень. Долучає до апеляційної скарги квитанції про сплату ним боргу, а саме: серпень 2020 1000 грн, вересень 2020 800 грн, жовтень 2020 800 грн, листопад 2020 800 грн, грудень 2020 800 грн, лютий 2021 800 грн, лютий 2021 600 грн, квітнень 2021 800 грн, липень 2021 1000 грн, серпень 2021 1000 грн.

Наголошує, що позивачем у відповіді від 09.08.2021 року на його відзив зазначалося, що з 26.06.2020 року по 05.07.2021 року банком не нараховувались відсотки за користування кредитом, штрафні санкції, а також визнає, що відповідачем здійснювалася оплата за заборгованістю по тілу кредиту після подання позовної заяви, проте це не було враховано судом при ухваленні рішення.

Вважає, що з нього на користь банку в рахунок погашення заборгованості слід стягнути 43 811,82 грн.

З вказаних підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості 43 811,82 грн (а.с.48-51).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише відповідачем в частині задоволених позовних вимог, тому в частині відмови у задоволенні позову, апеляційним судом не переглядається.

Вислухавши доповідь судді, пояснення апелянта ОСОБА_1 і представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.08.2019 між Публічним акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України" Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» з однієї сторони та фізичною особою ОСОБА_1 з другої сторони укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання № 915745/25017 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Підписанням даної заяви клієнт ініціює одержання та погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов Договору та підтверджує укладення між ним і банком кредитного договору (а.с.7-8).

Відповідно до п. 3.1. Заяви про приєднання, шляхом підписання цієї Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), Клієнт беззастережно приєднується до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadbank.ua та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку.

Згідно з п. 3.4.1 - 3.4.2 договору банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог чинного законодавства України документів відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях на умовах тарифного пакету "Мій комфорт", тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. Банк надає клієнту платіжну картку та ПІН - конверт до неї.

Згідно п. 3.2. заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 19.08.2019 бажаний розмір кредиту (в межах максимального визначеного в Умовах користування кредитною лінією (Кредитом) становить 65 000 грн. Згідно п.3.3.1. процентна ставка за користування кредитом є фіксованою і складає 38,00 процентів річних та відповідно п. 3.4 клієнт щомісячно здійснює часткове повернення кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 5,00 % від суми заборгованості кредиту (а.с. 9-10).

Таким чином, укладеним сторонами договором передбачено розмір кредитної лінії, строк кредитування та процентна ставка за користування кредитними коштами.

Факт використання кредитних коштів відповідач не заперечував, а також підтвердив підписання ним заяви про приєднання № 915745/2507/17 та отримання кредиту на споживчі потреби в сумі 51 800 гривень .

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що укладеним сторонами договором передбачено розмір кредитної лінії, строк кредитування та процентна ставка за користування кредитними коштами, однак вказана угода не передбачає сплати комісії; у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) та її визначеного розміру; матеріали справи не містять підтверджень, з яким саме Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ознайомився і погодився відповідач, підписуючи заяву про приєднання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення простроченої суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 50 141, 94 грн, трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції Закону, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Із матеріалів справи встановлено, що дострокова вимога про погашення кредиту направлена ОСОБА_1 29.06.2021р., у якій вказана прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 50 141, 94 грн. станом на 29.06.2021р.

Отже, після цієї дати, змінивши умови договору в односторонньому порядку, банк втратив право на нарахування процентів за кредитом відповідно до умов договору, а набув право на компенсаційні виплати відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Позовна заява подана до суду 08.07.2021р.

Не визнаючи позов, відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначав, що він позичив у банку 51800 грн, сплатив за умовами кредитного договору 8400 грн, які банком не враховано, тому заборгованість має становити 43,811, 82 грн.

При цьому відповідачем подано дві квитанції про сплату заборгованості за кредитом до ухвалення судового рішення від 05.07.2021 р. на суму 1000 грн (сплачено до реєстрації позовної заяви в суді) та від 02.08.2021 року на суму 1000 грн. (сплачено до ухвалення рішення судом першої інстанції).

Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув і помилково стягнув заборгованість за тілом кредиту, заявлену у достроковій вимозі, хоча мало місце погашення кредиту до ухвалення рішення і ця оплата позивачем не врахована.

На вимогу апеляційного суду банком надані первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його часткового погашення (виписки по рахунку). Так, із виписки по рахунку встановлено, що відповідач користувався за допомогою банківського інструменту кредитної карти як власними, так і кредитними коштами, використовуючи їх для задоволення власних потреб (а.с.84-94).

Часткова сплата боргу вказує на вчинення дій, що свідчать про визнання ним боргу.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення.

На виконання вимог ухвали АТ «Ощадбанк» надав довідку (пояснення) розрахунок щодо кредитної заборгованості ОСОБА_1 , із якою встановлено наступне (а.с.115-117).

Після визнання кредиту «проблемним» (26.06.2020), відділом проблемних активів Банку позов про стягнення заборгованості не подавався у зв`язку з добровільними частковими погашеннями.

З часу визнання заборгованості ОСОБА_1 проблемною (26.06.2020), ним добровільно сплачено: 23.04.2021 50,24 грн, 05.07.2021 1 000,00 грн, 02.08.2021 992,50 грн (вихідний залишок 48149,44 грн).

Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду апеляційної інстанції встановлено, що заборгованість відповідача перед банком за основною сумою по кредиту становить 48 149,44 грн., яка і підлягає стягненню.

Доводи апелянта про те, що його заборгованість перед банком становить 43,811, 82 грн не заслуговують на увагу, оскільки під час дії кредитного договору банком частина коштів зараховувалася на проценти, встановлені договором на рівні ставки у 38% річних, тому уся сума сплачених коштів не могла бути зарахована на оплату основної суми кредиту (тіла). Останнє нарахування процентів за користування кредитним лімітом (рахунок №UA0179235) відбулось 25.06.2020 року в розмірі 1667,58 грн.

Тобто, заборгованість за процентами ОСОБА_1 було сплачено до подання позовної заяви і така не була предметом заявлених позовних вимог.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

З позовної заяви вбачається, що позивач, звертаючись до суду із зазначеним позовом обґрунтовував свої позовні вимоги, зокрема у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат положеннями вищенаведеної ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Однак, хоча і виникло право у банку на отримання компенсаційних втрат внаслідок прострочення виконання зобов`язання з 29. 06.2021 року, але період прострочення і сума матеріальної відповідальності може бути обчислена станом на день виконання рішення суду, тому в цій частині позов заявлено передчасно.

Порушене право банку в цій частині може бути захищене судом у повному обсязі після виконання цього рішення суду з обчисленням розміру відповідальності на день виконання простроченого зобов`язання.

З огляду на вищезазначені обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню в судовому порядку з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» становить 48 149,44 грн. Ця сума фактично є тілом кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи, що підтверджується документально (а.с. 27, 52). А тому він звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» 2 270 грн судового збору.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 270 грн згідно ст. 141 ЦПК України підлягає компенсації позивачу у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», , адреса місцезнаходження вул. Грушевського, 19 м. Івано-Франківськ, заборгованість за кредитним договором: основну суму кредиту в розмірі 48 149,44 грн (сорок вісім тисяч сто сорок дев`ять гривень сорок чотири копійки).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Компенсувати Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк», , адреса місцезнаходження вул. Грушевського, 19 м. Івано-Франківськ, за рахунок держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 16 червня 2022 року.