Житомирський апеляційний суд
Справа №286/259/21 Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 76 Доповідач Григорусь Н. Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

секретаря судового засідання Бірюченка Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 286/259/21 за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації, відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, Коростенської районної державної адміністрації про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року, ухвалене суддею Кулінічем Я.В. у м. Овручі (повний текст виготовлено 04.10.2021),

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 01 вересня 2016 року призначена на посаду методиста районного інформаційно методичного центру відділу освіти Овруцької райдержадміністрації. З 14 грудня 2016 року переведена на посаду методиста районного інформаційно методичного центру відділу освіти на повний робочий день. 01 квітня 2018 року за розпорядженням голови РДА від 24 січня 2018 року відділ освіти Овруцької райдержадміністрації перейменовано в відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

Відповідно до наказу № 60-к від 23 грудня 2020 року відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації позивач була звільнена із займаної посади з 23 грудня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. Вказані дії вона вважає незаконними оскільки, на її думку, із наказів начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту № 72 від 09 вересня 2020 року та № 74 від 18 вересня 2020 року не зрозуміло, які зміни в організації виробництва і праці відбулися, чи було скорочення чисельності або штату працівників; вільна вакантна посада, що на момент її звільнення була у відділі, їй як потерпілій від аварії на ЧАЕС 1 категорії, не пропонувалась; питання щодо її переважного права залишення на роботі не вирішувалось. Також вказала, що при звільненні з роботи відповідачем порушені вимоги ст. 43 КЗпП України.

Крім того, вказала, що такими незаконними діями відповідач спричинив їй моральні страждання, що проявились у втраті спокою, сну, зміні звичного способу життя, матеріального стану сім`ї.

У зв`язку з викладеним, остаточно ОСОБА_1 просила визнати наказ начальника відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Жураховської Н.С. № 60-К від 23 грудня 2020 року про звільнення її з роботи з 23 грудня 2020 року незаконним, поновити її на посаді методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації з 24 грудня 2020 року та стягнути на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 24 грудня 2020 року по день поновлення на роботі в розмірі 109 619,20 грн та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог. З рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає його необґрунтованим та прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неналежною оцінкою доказів, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач зазначила, що відповідачем не дотримано встановленої законом процедури звільнення її з посади. Висновок районного суду щодо затвердження та введення в дію з 09 грудня 2020 року нового штатного розпису у відділі освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації не підтверджується письмовими доказами. Також, у наказі від 18 вересня 2020 року № 74 про припинення діяльності районного інформаційно-методичного центру як підпорядкованого підрозділу відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, який міститься в матеріалах справи, відсутній підпис ОСОБА_1 . Своє звільнення скаржник вважає незаконним, оскільки останнє проведено без згоди Овруцької районної організації профспілки працівників освіти та науки, а її у свою чергу після звільнення не працевлаштовано.

ОСОБА_1 зазначила, що не була ознайомлена з повідомленням-пропозицією переведення на вакантну посаду провідного інспектора відділу, доводи відповідача на спростуванням цього є безпідставними та недоведеними.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано статус позивача як потерпілої від аварії на ЧАЕС 1 категорії.

На думку скаржника, начальник відділу освіти, культури, молоді та спорту ОСОБА_2 наказами № 72 та № 74 здійснила ліквідацію інформаційно-методичного кабінету, що підпорядкований підрозділу відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, реорганізацію очолюваного нею відділу, чим перевищила свої повноваження. Вищевказані накази скаржник вважає незаконними, оскільки на момент їх винесення будь-якого рішення про ліквідацію та реорганізацію відділу освіти, культури, молоді та спорту голови Овруцької райдержадміністрації не було.

07 грудня 2021 року до апеляційного суду надійшли відзиви Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області та Відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, у яких відповідачі просили рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Зазначили, що начальником відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області при звільненні ОСОБА_1 норми чинного законодавства дотриманні, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року ухвалено відповідно до норм чинного законодавства України.

Вказали, що у вересні 2020 року методичний кабінет припинив своє існування як структурний підрозділ відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, він не є органом державної влади, а отже його працівники не державні службовці.

Крім того, посилались на те, що Відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області не є належним відповідачем у даній цивільній справі, оскільки не є правонаступником Районного методичного кабінету та Районного інформаційно-методичного центру відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької РДА, будь-які документи районного інформаційно-методичного центру відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Овруцької РДА не передавалися, що унеможливлює подання суду письмових доказів.

В судовому засіданні Житомирського апеляційного суду, яке проведено в режимі відеоконференції, позивач та її представник адвокат Бондарчук Г.Ф. доводи апеляційної скарги підтримали на обставинах, викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Представники відповідачів - відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, Коростенської районної державної адміністрації - вважали апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню на підставах зазначених у відзиві на позов та апеляційну скаргу. Інші відповідачі до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно наказу № 295-К від 31 серпня 2016 року ОСОБА_3 призначена на посаду методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти та бібліотекаря районного інформаційно-методичного центру відділу освіти Овруцької райдержадміністрації, а 14 грудня 2016 року переведена на посаду методиста районного інформаційно методичного центру відділу освіти на повний робочий день (т.1 а.с. 5-6).

Згідно розпорядження голови РДА від 24 січня 2018 року № 9-К, відділ освіти Овруцької райдержадміністрації перейменовано у Відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

02 квітня 2018 року ОСОБА_3 була переведена на посаду методиста районного інформаційно-методичного центру Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, у зв`язку з перейменуванням 01 квітня 2018 року Відділу освіти Овруцької райдержадміністрації на Відділ освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації.

02 листопада 2020 року головою Коростенської РДА Житомирської області винесено розпорядження № 204 про припинення юридичної особи шляхом ліквідації районного методичного кабінету відділу освіти Коростенської районної державної адміністрації (т.1 а.с. 215-217).

Відповідно до наказу № 60-К від 23 грудня 2020 року по відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, ОСОБА_1 23 грудня 2020 року звільнена із посади методиста інформаційно методичного центру відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати (ст. 44 КЗпПУ) та компенсації за невикористані дні основної відпустки в кількості 54 календарних днів, в тому числі: 39 календарних дні за період роботи з 01 вересня 2019 року по 31 серпня 2020 року; 15 календарних днів за період роботи з 01 вересня 2019 року по 23 грудня 2020 року, а також згідно з ст. 44 КЗпП України та п. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з виплатою допомоги в розмірі трикратної середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів ЧАЕС, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії (т. 1 а.с. 3-4).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулося з дотриманням встановленого законом порядку, тому позовні вимоги про визнання незаконним наказу начальника Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області Жураховської Н.С. № 60-К від 23 грудня 2020 року та поновлення її на роботі на посаді методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області з 24 грудня 2021 року є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, а вимоги позивача про стягнення оплати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди також не можуть бути задоволені, оскільки є похідними від основних вимог.

Колегія погоджується з такими висновками, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Судам необхідно мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

За частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, при скороченні чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працювала у районному інформаційно-методичному центрі, який згідно п. 1.4 статуту є структурним підрозділом відділу освіти без права самостійної юридичної особи публічного права і у своїй діяльності підпорядковується безпосередньо відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації (т. 1 а.с. 147-153).

Останній з 30 грудня 2020 року перебуває у стані припинення (т. 1 а.с. 32).

Відповідно до Порядку здійснення заходів щодо утворення та реорганізації районних державних адміністрацій, а також правонаступництва щодо майна, прав та обов`язків районних державних адміністрацій, що припиняються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 року № 1321 та розпорядження голови Коростенської районної державної адміністрації № 156 від 30 грудня 2020 року «Про реорганізацію структурних підрозділів райдержадміністрації, які мають статус юридичної особи публічного права шляхом приєднання до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області», правонаступником всіх зобов`язань Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації є Відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області.

У Передавальному акті балансових рахунків матеріальних цінностей та активів, складеному та підписаному 15 березня 2021 року Головою комісії із реорганізації, начальником відділу ОКМС Овруцької райдержадміністрації Жураховською Н.С. та начальником Відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської райдержадміністрації Митюком В.Д, затвердженому Головою Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області Тарасюком Ю.В., зазначено, що всі зобов`язання Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації переходять до правонаступника Відділу освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації. Будь-які застереження або виключення, що стосуються структурних підрозділів Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, передавальний акт не містить (т. 1 а.с. 142-143).

Отже, висновок районного суду що Відділ освіти, охорони здоров`я, культури та спорту Коростенської районної державної адміністрації є правонаступником Відділу освіти, культури, молоді та спорту Овруцької райдержадміністрації, структурним підрозділом якого був районний інформаційно-методичний центр, відповідає забраним у справі доказам.

З матеріалів справи вбачається, що 14 вересня 2020 року ОСОБА_1 була повідомлена про майбутнє звільнення шляхом вручення їй під розписку письмового попередження про те, що через два місці після надання погодження із районною організацією профспілки працівників освіти і науки, вона буде вивільнена у відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України та наданням пільг та компенсацій згідно з Законом (т. 1 а.с. 7-8).

05 листопада 2020 року на ім`я голови Овруцької районної організації профспілки працівників освіти і науки України внесено подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 та згідно листа № 04 від 19 листопада 2020 року згоду надано за умови працевлаштування (т. 1 а.с. 126-127).

Матеріали справи містять повідомлення № 05-16/301 від 17 листопада 2020 року ОСОБА_1 про скорочення посади методиста районного інформаційно-методичного центру відділу освіти, культури, молоді і спорту, запропоновано вакантну посаду провідного інспектора відділу та попереджено про наслідки відмови від вакантної посади у формі звільнення з 09 грудня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП (т. 1 а.с. 128).

З акту від 19 листопада 2020 року, складеного начальником відділу освіти, культури, молоді і спорту Овруцької РДА Жураховською Н.С. за підписами двох свідків, вбачається, що ОСОБА_1 від підпису у вказаному повідомленні від 17 листопада 2020 року відмовилася (т. 1 а.с. 129).

Будь-яких доказів на спростування вищевказаного повідомленням та акту позивачем та її представником не надано, як і не заявлялось клопотання щодо допиту в якості свідків осіб, чиї підписи містяться в акті від 19 листопада 2020 року.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст. 89 ЦПК України.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи, що в період дії попередження, роботодавцем вживалися належні заходи працевлаштування позивача ОСОБА_1 , одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівнику пропонувалася вакантна посада, яка була наявна у відділі на той час, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, відповідно до положень ст.ст. 235, 237-1 КЗпП України, зазначивши відповідні мотиви.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди, зважаючи на її недоведеність та те, що такі вимоги є похідними від первісних.

Інші аргументи апеляційної скарги та заперечення проти неї щодо визначення належного відповідача у справі та відшкодування моральної шкоди є аналогічними доводам, зазначеним в позовній заяві та у відзивах на позовну заяву відповідно, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права та не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного у мотивувальній частині судового рішення щодо цих обставин, який не потребує додаткового правового аналізу.

Крім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанцій під час розгляду справи було повно та всебічно досліджено обставини справи, перевірено їх доказами, які оцінено згідно з вимогами процесуального закону, тому суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 23 вересня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 09 лютого 2022 року.