СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19560/21

пр. № 2/759/593/22

19 січня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря Проневич В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.03.2021 сталось ДТП за участі відповідача, в результаті якого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. При цьому, відповідач залишив місце пригоди. Вину відповідача у правопорушеннях, встановлених ст. 122-4 та 124 КУпАП встановлено на підставі судового рішення. Позивач наголошує, що сума прямих збитків його майну становить 23 909, 00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 6824,82 грн. Також, позивач зазначає, що дії відповідача завдали йому морально-психологічні страждання. Відтак, відповідач росить стягнути на свою користь 22 084,20 грн, з яких: 17084, 18 грн - матеріальна шкода та 5000,00 грн моральна шкода. Також позивач просив стягнути на свою користь сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2021 позов було залишено без руху, а на підставі ухвали від 20.09.2021 провадження у справі було відкрито.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Вказував, що після ДТП ним було потрачено багато часу та сил для того, щоб знайти відповідача, наголошував, що відповідач відмовляється у позасудовому порядку відшкодовувати будь-яку частину вартості ремонту його автомобіля. Наголошував, що відповідач не хотів чекати на працівників поліції, оскільки не хотів проходити тестування на стан сп`яніння. Вказував, що він не порушував жодних правил дорожнього руху, рухаючись переднім ходом, несподівано отримав лобовий удар з лівого боку. Вказував, що витратив багато часу на пошук автозапчастин, ремонт автомобілю, був обмежений тривалий час у пересуванні. Позов просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позовних вимог. Вказував, що він не залишав місця ДТП, а поїхав за грошима, не вважав себе винним у дорожньо-транспортній пригоді та наголошував на відсутності уникнути зіткнення з огляду на погодні умови. Вказував, що позивач надав до суду рахунок на відшкодування вартості ремонту який не відповідає пошкодженням автомобіля, вказаним у протоколі, оскільки, наприклад фара автомобіля, яку було замінено, була цілою після зіткнення. Також вказував, що з ним не узгоджувалось місце ремонту і він вважає, що ремонт автомобіля можна було зробити значно дешевше. Окрім того, зазначав, що в нього був діючий поліс, відтак, питання у позивача мають бути до страхової компанії. У позові просив відмовити в повному обсязі.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судовим розглядом встановлено, що 08.03.2021 р. о 19:00 у м. Києві по вул. Осінній, 28, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, виїхавши на зустрічну смугу, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого місце пригоди залишив.

Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2021 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до рахунку на оплату № СС100004254 від 20.04.2021, акту виконаних робіт № НА00004254 від 20.05.2021, квитанції від 20.05.2021 позивачем було сплачено за ремонт свого автомобіля 23 909,00 грн.

Згідно з повідомленням про прийняте рішення по справі №36414, ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» прийняла рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 6824,82 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Ст. 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як убачається з матеріалів справи на момент ДТП, цивільна правова відповідальність ОСОБА_2 , була застрахована.

Як зазначив позивач, в страховій компанії погодились відшкодувати суму страхового відшкодування виключно в розмірі 6824,82 грн.

Разом з цим, позивач не пред`являв позовні вимоги до страховика, які є предметом розгляду в даній справі.

Оскільки визначений в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ліміт за шкоду майну перевищує розмір матеріальних збитків, які позивач просив стягнути з відповідача, відсутні підстави для покладення цивільної відповідальності за спричиненні позивачу збитки внаслідок ДТП на відповідача.

При цьому суд ураховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року в справі №755/18006/15-ц про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином не пред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Щодо моральної шкоди, слід зазначити, що відповідно до положень ст. ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Як пояснив в судовому засіданні позивач, дії, які призвели до пошкодження автомобіля спричинили моральні збитки - переживання у зв`язку з пошкодженням майна, незручності у пересування, що призвело до порушення звичайного способу життя. Окрім того, позивач обґрунтовував моральну шкоду переживаннями з приводу того, що відповідач покинув місце ДТП без залишення жодних контактів, і він витратив багато часу та зусиль для встановлення особи відповідача, а також тим, що відповідач тривалий час не відшкодовував витрачені на ремонт автомобіля кошти.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.19995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з відповідними доповненнями та змінами, роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дій її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи обставини встановлені в судовому засіданні суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що її було спричинено позивачу особою, винною у ДТП.

Вирішуючи питання про розмір даної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить з втрат немайнового характеру, що їх зазнав позивач, зміни, які відбулись в житті позивача, витрачений час на відновлення, зважаючи на значні пошкодження транспортного засобу, з урахуванням часткового задоволення майнових вимог, суд вважає за можливе стягнути з саме з винуватця пригоди моральну шкоду, в розмірі 5000,00 грн, відмовивши при цьому в позовних вимогах щодо стягнення моральної шкоди з іншого відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму витрат на сплату судового збору та правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 5000,00 грн (23 % від 22084,18 грн).

Виходячи з наведеного, керуючись ст.23, 979, 1167 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2-5,11-13,141,,258,259,263,268,352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 208,84 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1610,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 07.02.2022 у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя Ю.В. Войтенко