Ухвала

22 червня 2022 року

м. Київ

справа № 754/12121/17

провадження № 61-15888ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Відкрите акціонерне товариство «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір», керівник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, керівник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ),

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Мостової Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Відкрите акціонерне товариство «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» (далі - ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір»), керівник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - керівник відділу примусового виконання рішень УДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві), керівник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (далі - керівник Деснянського РВ ДВС м. Києва ЦМУЮ).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця задоволено частково.

Зобов`язано уповноважених осіб відділу примусового виконання рішень УДВС

м. Київ ГТУЮ у м. Києві та Деснянського РВ ДВС м. Києва ЦМУЮ вжити заходів для виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 23 жовтня

2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого

є ОСОБА_1 , до ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» про стягнення коштів у виконавчому провадженні № 58496844, з урахуванням Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» задоволено.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року скасовано.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відмовлено.

Аргументи учасників справи

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

У листопаді 2020 року від керуючого санацією ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» Куделі М. О. надійшло повідомлення про відсутність ОСОБА_4 повноважень як адвоката на представництво інтересів

ОСОБА_1 . У вказаному повідомленні керуючий санацією товариства просила постановити окрему ухвалу щодо ОСОБА_4 .

У грудні 2020 року від керуючого санацією ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» Куделі М. О. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.

У лютому 2021 року від представника ОСОБА_1 надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він просить касаційну скаргу задовольнити.

У лютому 2021 року від представника ОСОБА_1 надійшли додаткові письмові пояснення.

У вересні 2021 року від керуючого санацією ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» Куделі М. О. надійшло клопотання про постановлення окремої ухвали щодо адвоката Молчанова М. Д.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

У цій ухвалі вказано, що підставами касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, обґрунтовує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 243/3641/17, від 11 липня 2019 року у справі № 243/5185/17, від 04 липня 2019 року у справі № 243/2817/17 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні. Посилається, що відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування норми права, а саме частини другої статті 152 ЦК України, статті 2 Закону України «Про введення мораторію на застосування примусової реалізації майна» та щодо застосування практики Європейського суду з прав людини у аналогічних справах. Також зазначає, що апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 462/2418/15-ц. Таким чином, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій, які необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Щодо клопотань про участь у судовому засіданні

ОСОБА_1 неодноразово заявляла клопотання про забезпечення їй можливості захистити її позицію у судовому розгляді, які по суті, є клопотаннями про участь у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки Верховним Судом не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, і така необхідність відсутня, тому в задоволенні клопотань необхідно відмовити.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні відмовити.

Справу № 754/12121/17 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар