Справа № 438/37/22
Провадження № 2/438/193/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 червня 2022 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Слиша А.Т.,

за участю секретаря судового засідання Гадубяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бориславського міського суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. №11192 від 30.01.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором зі страхування життя позичальника №309/4708АСLAPT5 від 05 лютого 2013 року за період з 29.07.2014 по 27.01.2020, у розмірі 4441,15 грн заборгованості за тілом кредиту, 1293,93 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 6834,83 грн заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею, 150 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12719,91 грн, таким, що не підлягає виконанню; вирішити питання стягнення на користь позивача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у жовтні 2021 року позивачу стало відомо про виконавче провадження ВП №67209444 Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), що відкрито з приводу виконання оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №11192 від 30.01.2020. До цього часу про існування заборгованості перед ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» позивачу не було відомо. На адвокатський запит позивачу стало також відомо про наявність договорів факторингу, відступлення права вимоги, за якими права кредитора ніби-то передано відповідачу. Позивач не визнає наявність заборгованості перед відповідачем за кредитним договором зі страхування життя позичальника №309/4708АСLAPT5 від 05 лютого 2013 року. Позивач погасив заборгованість за вказаним договором ще у 2013 році первісному кредитору ПАТ «Платинум банк», однак докази цього в позивача не збереглися. Позивач жодних коштів на користь відповідача не сплачував, тому інформація у виписці про сплату позивачем 01.11.2017, 01.04.2018, 01.05.2018 пені є недостовірною. Крім цього, з виписки вбачається, що борг виник станом на 29.07.2014, тобто на час звернення до нотаріуса минуло більше 3 років. У порушення ст.1082 ЦК України позивач не отримував повідомлень про зміну кредитора. Крім цього, кредитний договір, щодо якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, не є нотаріально посвідчений. Також позивач не отримував ні від кредитора, ні від нотаріуса жодних повідомлень про заборгованість, чим порушено п.п.2.2 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Отже нотаріус порушив порядок видачі виконавчого напису.

Ухвалою судді від 27 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Бачинський А.В. не прибули.Адвокат Бачинський А.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов просить задовольнити. Крім цього, представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 4200 грн витрат на надання правничої допомоги.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» не направив у судові засідання свого представника.

На адресу суду надійшли заяви директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання позовних вимог. Зокрема, просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому, вважає, що розмір витрат на правову допомогу у сумі 7 000 грн не відповідає критеріям співмірності, вважає такий розмір завищений, дана справа є не складною та належить до категорії малозначних, і доводи, наведені в позовній заяві ґрунтуються на загальновідомих висновках, які зазначені в постановах ВП ВС і практику за категорією таких справи слід вважати усталеною. Відтак, розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшено до 1907 грн середньої вартості адвокатських послуг в аналогічних справах. Також позивачем не доведено факту укладання договору про надання правничої допомоги, у матеріалах відсутні документи, що підтверджують надання позивачу юридичних послуг адвокатом. Справу просить розглянути у відсутності представника відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович у судові засідання не прибув, судову повістку повернуто суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) у судові засідання не прибув, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича стосовно вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості, що виникла за кредитним договором зі страхування життя позичальника № 309/4708АСLAPT5 від 05 лютого 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 .

Зокрема, зі змісту копії виконавчого напису № 11192 від 30 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, випливає, що правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» за вказаним вище кредитним договором зі страхування життя є ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі договору відступлення права вимоги №20140730-Г від 30.07.2014, договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015, договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018. Стягнення проводиться за період з 29.07.2014 по 27.01.2020, сума заборгованості складається з: 4441,15 борг за тілом кредиту, 1293,93 грн борг за нарахованими процентами, 6834,83 грн борг за пенею, 150 грн плата за вчинення виконавчого напису; загальна сума - 12719,91 грн.

22 жовтня 2021 року державний виконавець Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 67209444 з примусового виконання виконавчого напису № 11192 від 30 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 12719,91 грн.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»).

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.01.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на те, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та позивачем ОСОБА_1 кредитний договір зі страхування життя позичальника № 309/4708АСLAPT5 від 05 лютого 2013 року, стягувачем за яким на підставі договорів факторингу та відступлення права вимоги є відповідач ТОВ «Фінансова компанія управління активами», який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження № 67209444, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Слід зазначити, що саме такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору в постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і доходить висновку про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.1-ч.4, ч.6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 4200 грн витрат на надання правничої допомоги, зокрема, складання та надсилання адвокатських запитів у кількості 3 штуки 1200 грн, складання позовної заяви 3 000 грн. Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Бачинський А.В.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4200 грн є завищеними, та підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову, що становить 496,20 грн, а решта судового збору в розмірі 496,20 грн, сплаченого згідно з квитанцією ІD 6672-4170-4420-7779 від 10.01.2022 (сплачено у АТ «Банк Траст-Капітал»), підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 11192 від 30 січня 2020 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості за кредитним договором зі страхування життя позичальника № 309/4708АСLAPT5 від 05 лютого 2013 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3496 гривень 20 копійок, що складаються з судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 496 гривень 20 копійок судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно з квитанцією ІD 6672-4170-4420-7779 від 10.01.2022 (сплачено у АТ «Банк Траст-Капітал»).

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 08200, м.Ірпінь Київської області, вул.Стельмаха, 9А, офіс 203, 7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 червня 2022 року.

Головуючий суддя А.Т.Слиш