Справа № 365/408/21
Номер провадження: 2/365/20/22
07 лютого 2022 року смт Згурівка
Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.
за участю секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в режимі відеоконференцзв`язку в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
09 серпня 2021 року (згідно інформації про поштове відправлення) представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва - АТ КБ «ПриватБанк») - Балагурак В.В. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.
Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року відкрито провадження за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребувано копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 (згідно інформації про поштове відправлення) позивачем до суду подано уточнену позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 10 січня 2022 року уточнену позовну заяву прийнято до провадження.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 звернула до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.04.2008 року. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою ОСОБА_3 підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані на ознайомлення в письмовій формі. «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які відповідно до заяви були отримані ОСОБА_3 для ознайомлення в письмовій формі, є формулярами та стандартними формами. Підписавши анкету-заяву між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).
Таким чином, АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 , як позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту.
Позичальник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач вважає, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прийняли спадщину, до складу якої входять кредитні зобов`язання померлої ОСОБА_3 , оскільки на час відкриття спадщини відповідачі постійно проживали з спадкодавцем і протягом 6 місячного строку від дня відкриття спадщини не відмовилися від її прийняття, посилаючись на положення частини третьої статті 1268 ЦК України.
Позивачем на виконання вимог норм закону до Згурівської районної державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 уточнені позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Проти постановлення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомили, відзиву на позов та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подали. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористались, хоча це право було роз`яснено їм судом в ухвалах від 26.08.2021 року та 10.01.2022 року
Згідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на ненадання відповідачами відзвиву, суд розглядає справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подали та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернула до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.04.2008 року, із зазначення бажаного кредитного ліміту 1400,00 грн за платіжною карткою "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (копія заяви - а. с. 26).
ОСОБА_3 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , термін дії 04/12, в подальшому карта перевипускалась, останній раз 10.12.2013 року - № НОМЕР_2 , термін дії 12/17 (довідка - а. с. 38).
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 41).
З відповіді Згурівської державної нотаріальної контори вбачається, що претензія зареєстрована в книгу обліку спадкових справ 22.12.2020 року № 860. Спадкоємці повідомлені про майнові претензії кредитора спадкодавця (копія відповіді - а. с. 44, копії повідомлень - а.с.93,124).
Позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено лист-претензію щодо проведення оплати заборгованості померлої ОСОБА_3 за кредитним договором (копія листа-претензії - а.с.45).
З матеріалів спадкової справи № 13/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що спадкоємцями померлої є відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (копія спадкової справи - а. с. 74-125).
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України (в редакції на день відкриття спадщини) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України (в редакції на день відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом вищенаведених норм задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, у спадкоємців обов`язок перед кредитором спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положення ст.1282 ЦК України.
При вирішенні цієї категорії справ суди мають встановити:
- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст. 1281 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків кредитор позбавляється права вимоги;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- дійсний розмір вимог кредитора (перевірити розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
- обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця.
Доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.
Така правова позиція визначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц.
Пункт 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, передбачає право нотаріуса приймати претензії від кредиторів спадкодавця за місцем відкриття спадщини у строк, встановлений у статті 1281 ЦК України.
Суд вважає, що вимога банку до спадкоємців через нотаріуса, заявлена у строк, передбачений статтею 1281 ЦК України.
За змістом ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то до відповідачів у порядку спадкування перейшли зобов`язання ОСОБА_3 з повернення кредиту.
У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.
Право на захист є складовою суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 23 травня 2018 року № 192/2761/14).
Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.
Таким чином, нараховані позивачем до сплати зобов`язання після смерті ОСОБА_3 фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати.
Зобов`язання по поверненню позики включається до складу спадщини, тому у такому випадку застосовуються не умови договору позики щодо строків повернення позики чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року по справі № 6-2962цс16.
Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи доведеність факту наявності та обсягу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємці останньої - відповідачі у справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , несуть відповідальність перед кредитором, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців боржника про стягнення боргу.
Заборгованість підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до одержаної частки у спадковому майні. Частки відповідачів є рівними, та становлять по Ѕ. В даному випадку загальний розмір кредитної заборгованості має бути розподілений між відповідачами пропорційно до одержаної частки у спадковому майні, тобто порівну.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2008 року у розмірі 9514,03 грн; з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2008 року у розмірі 9514,03 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у частковому відношенні у розмірі по 1135,00 грн з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1217, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 263-265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
- заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2008 року у розмірі 9514 (дев`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 03 копійки;
- судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
- заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.04.2008 року у розмірі 9514 (дев`ять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 03 копійки;
- судовий збір у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем Акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» до Київського апеляційного суду або через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Повне рішення суду складено 09 лютого 2022 року.
ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В.ХИЖНИЙ