Ухвала

Іменем України

07 червня 2022 року

м. Київ

справа №824/35/22

провадження №22-вк/824/72/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф., за участю секретаря Ратушного А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта)

про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі №81/2021 від 31 січня 2022 року

за позовом Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Енерджі Україна"

про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2022 року Agrostudio Group Limited звернулося до Київського апеляційного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі МКАС при ТПП України) від 31 січня 2022 року у справі №81/2021 за позовом Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Енерджі Україна" (далі - ТОВ "Еко Енерджі Україна", Товариство) про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заяви заявник - Agrostudio Group Limited вказував, що між Agrostudio Group Limited, як покупцем, та ТОВ "Еко Енерджі Україна", як продавцем, було укладено Контракт №CN100220EEU від 10.02.2020 (далі - Контракт), який за своє правовою природою є договором поставки, та за умовами якого продавець зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити кукурудза 3-го класу, без ГМО, насипом, врожаю 2020 року (далі - Товар).

Зазначив, що ТОВ "Еко Енерджі Україна", як продавець, своїх зобов`язань не виконало, що і стало підставою звернення до МКАС при ТПП України з позовом, за результатами розгляду якого 31.01.2022 ухвалене рішення про часткове задоволення позову. Зокрема, стягнуто з ТОВ "Еко Енерджі Україна" на користь Agrostudio Group Limited 81 259,20 доларів США штрафу, 54 714,53 долари США пені та 3 405,59 доларів США арбітражного збору, а всього 139 379,32 доларів США.

Зауважив, що в п. 9.1 Контракту міститься арбітражне застереження, згідно якого всі спори між сторонами підлягають вирішенню в МКАС при ТПП України.

Заперечуючи проти заяви, ТОВ "Еко Енерджі Україна" подало письмові заперечення, в яких просило відмовити Agrostudio Group Limited у задоволенні заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі №81/2021.

В обґрунтування заперечень посилався на те, що згідно вимог діючого законодавства, суд, вирішуючи питання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення суду міжнародного комерційного арбітражу, перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального законодавства щодо форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви, які зазначені в ст. 478 ЦПК України.

Також зазначив, що надання дозволу на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі №81/2021 буде порушенням публічному порядку України. Порушення публічного порядку полягає в тому, що стягненню з Товариства підлягають штрафні санкції в іноземній валюті, то виконання означеного рішення МКАС при ТПП України буде прямим порушенням обмежень введених згідно Закону України "Про валюту і валютні цінності", так як з метою забезпечення стабільності фінансової системи України в умовах військової агресії РФ, діють введені Національним банком України обмеження на переказ валютних цінностей.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьої цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦПК України, справи щодо оспорювання щодо визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядаються: 1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України - апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Представник Agrostudio Group Limited - Лященко А.М. в судовому засіданні заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній. Пояснила, що у Agrostudio Group Limited на даний час відсутні відкриті банківські рахунки на території України.

Представник ТОВ "Еко Енерджі Україна" - Сегал Є.А. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, просив відмовити з тих підстав, що надання дозволу на визнання та виконання рішення арбітражного суду буде суперечити публічному порядку України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представників сторін арбітражного розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2020 року Agrostudio Group Limited (покупець) та ТОВ "Еко Енерджі Україна" (продавець) уклали Контракт №CN100220EEU (далі - Контракт) (а.с. 133-136).

Відповідно до п. 1.1 Контракту, продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти і оплатити кукурудза 3-го класу, насипом, врожаю 2020 року, країна походження - Україна (надалі "товар").

За умовами Контракту ТОВ "Еко Енерджі Україна" повинно було поставити Agrostudio Group Limited 5 000,00 метричних тонн товару, а останній в свою чергу повинен був оплатити товар на умовах, зазначених в Контракті.

Відповідно до підпунктів 9.1.-9.4. пункту 9 Контракту, усі спори, розбіжності чи вимоги, які виникають із цього Контракту або у зв`язку з ним, у тому числі щодо його укладення, тлумачення, виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України згідно з його Регламентом.

Арбітражний суд складається з 3 (трьох) арбітрів.

Місцем проведення засідання Арбітражного суду є місто Київ, Україна.

Мовою арбітражного розгляду є українська.

У зв`язку з не виконанням ТОВ "Еко Енерджі Україна" своїх зобов`язань за укладеним Agrostudio Group Limited Контрактом, на підставі п. 9 вказаного Контракту, останнє звернулося до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом.

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 січня 2022 року у справі №81/2021 частково задоволено вимоги Agrostudio Group Limited та стягнуто з ТОВ "Еко Енерджі Україна" на користь Agrostudio Group Limited 81 259,20 доларів США штрафу, 54 714,53 долари США пені та 3 405,59 доларів США арбітражного збору, а всього 139 379,32 доларів США.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені в Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражі в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Крім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, та членом якої Сполучене Королівство Велика Британія.

Конвенція встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Стаття 4 Конвенції визначає, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; b) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову. Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Згідно з ч. 4 ст. 476 ЦПК України до заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу додаються: 1) оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або нотаріально завірена копія такого рішення; 2) оригінал арбітражної угоди або нотаріально звірена копія такої угоди; 3) документ, що підтверджує сплату судового збору; 4) копії заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу відповідно до кількості учасників судового розгляду; 5) довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження особи на підписання заяви; 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених у пунктах 1-3 та 5 цієї частини документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, якщо вони викладені іншою мовою.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 січня 2022 року у справі №81/2021 заявник Agrostudio Group Limited дотримався, визначеного в ст. 475 ЦПК України порядку та строку на подання заяви про визнання та надання дозволу на виконання вказаного рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що до заяви заявником долучено документи у відповідності до переліку, визначеного статтею 4 Конвенції, що узгоджується з положеннями ст. 476 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», а саме: оригінал арбітражного рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.01.2022; арбітражну угоду, а саме: оригінал Контракту №CN100220EEU від 10.02.2020.

Таким чином, при зверненні до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31.01.2022 у справі №81/2021, Agrostudio Group Limited дотримано вимог процесуального закону України щодо строків звернення із заявою та вимог Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року і ЦПК України щодо переліку документів, які повинні подаватися одночасно з такою заявою.

Конвенція, презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, також передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Так, згідно статті 5 Конвенції у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Перелік підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу також визначено в статті 478 ЦПК України, яка узгоджується з положеннями статті 36Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та кореспондуються з положеннями вищевказаної статті 5 Конвенції.

При цьому, тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ТОВ "Еко Енерджі Україна" заперечує проти заяви Agrostudio Group Limited, на що подав письмові заперечення.

Як на підставу відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання арбітражного рішення боржник посилався на те, що визнання та надання дозволу на виконання рішення арбітражного суду суперечить публічному порядку України.

Суд погоджується з такими доводами боржника, з наступних підстав.

Верховний Суд в постанові від 10.12.2020 у справі № 824/67/20 роз`яснив, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності, недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.

Це застереження не допускає виконання на території держави такого арбітражного рішення, в результаті виконання якого будуть вчинені дії, заборонені законом держави, які заподіюють шкоду суверенітету чи безпеці держави, є несумісними з принципами побудови економічної, політичної, правової системи у державі.

Згідно зі статтею 99 Конституції України забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією центрального банку держави - Національного банку України.

Національний банк України відповідно до статті 2 Закону України «Про Національний банк України» є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про Національний банк України» при виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі.

Пунктом 14 статті 7 Закону України «Про Національний банк України» до функцій Національного банку віднесено здійснення відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначення порядку здійснення операцій в іноземній валюті, організація і здійснення валютного нагляду за банками, а також небанківськими фінансовими установами та операторами поштового зв`язку, які отримали ліцензію на здійснення валютних операцій.

Також, відповідно до п. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про Національний банк України», до компетенції Національного банку України у сфері валютного регулювання та нагляду належить, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій та запровадження заходів захисту відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».

В свою чергу, відповідно до ст. 2 Закону України «Про валюту і валютні операції», валютне регулювання в Україні ґрунтується на певних принципах, в тому числі - свобода здійснення валютних операцій, що в тому числі, передбачає запровадження обмежень і заходів захисту виключно з підстав та у порядку, визначених законом, з метою забезпечення стабільності фінансової системи і рівноваги платіжного балансу України.

В статті 4 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про Національний банк України», за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та/або фінансової системи країни, Національний банк України має право обмежувати або тимчасово забороняти проведення валютних операцій на території України, зокрема операцій з вивезення, переказування і пересилання за межі України валютних цінностей.

Системний аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що одним із принципів валютного регулювання в Україні, що встановлено на законодавчому рівні і реалізація якого покладена на Національний банк України, є обмеження переказування валютних цінностей за межі України, в разі виникнення обставин, що загрожують стабільності фінансової системи країни.

Загальновідомим є той факт, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території Україні введено воєнний стан.

Для стабільного функціонування економіки в умовах воєнного стану та створення належних умов для оперативного фінансування потреб держави для забезпечення національної безпеки і оборони, всебічної підтримки Збройних Сил України Національний банк України прийняв Постанову №18 від 24.02.2022 «Про роботу банківської системи вперіод запровадження воєнного стану» (надалі - Постанова НБУ №18).

В даній Постанові №18 НБУ, застосовуючи принцип валютного регулювання, з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи запровадив обмеження проведення валютних операцій на території України, зокрема операцій з переказування за межі України валютних цінностей.

Так, згідно пункту 14 Постанови НБУ №18 уповноваженим установам забороняється здійснювати транскордонний переказ валютних цінностей з України, переказ коштів на кореспондентські рахунки банків-нерезидентів у гривнях/іноземній валюті, відкриті в банках-резидентах, уключаючи перекази, що здійснюються за дорученням клієнтів, крім визначених в цьому пункті випадків.

Серед випадків, на які не поширюється заборона на переказ валютних цінностей згідно п. 14 Постанови НБУ №18 відсутні такі поточні валютні операції, як переказ валютних цінностей на підставі ухвал чирішень судових органів (арбітражів).

Водночас, слід зауважити, що згідно рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі №81/2021, стягненню з ТОВ «Еко Енерджі Україна» підлягають штрафні санкції в іноземній валюті в сумі 139 379,32 доларів США на рахунок нерезидента - Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта), рахунок якого відкрито в іноземному банку.

В судовому засіданні представник заявника Agrostudio Group Limited - Лященко А.М. пояснила суду, що на сьогодні не мають доказів відкритих банківських рахунків Agrostudio Group Limited на території України.

Оскільки з метою забезпечення стабільності фінансової системи України в умовах військової агресії РФ, діють введені Національним банком України обмеження на переказ валютних цінностей, суд вважає, що виконання рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі №81/2021 буде прямим порушенням обмежень введених Законом України «Про валюту і валютні операції».

За таких обставин суд визнає обґрунтованими доводи заперечень боржника про те, що визнання та виконання рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі №81/2021 буде суперечити публічному порядку України.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні заяви Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта) про визнання і надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі №81/2021.

На підставі викладеного та керуючись ст. 23, ч. 6 ст. 259, ч. 6 268, 479 ЦПК України,

У Х ВА Л И В:

У задоволенні заяви Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта) про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі №81/2021 від 31 січня 2022 року за позовом Agrostudio Group Limited (Республіка Мальта) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Енерджі Україна" про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали шляхом подання апеляційної скарги через Київський апеляційний суд. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 20 червня 2022 року.

Суддя О.Ф. Мазурик