Єдиний унікальний номер: 379/1014/21
Провадження № 2/379/63/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Гопкало О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Таращі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 21.10.2021 року звернувся до суду з даним позовом в якому просить:

встановити нікчемність заповіту складеного 10 грудня 2009 року в селі Косяківка Таращанського району Київської області від імені ОСОБА_3 та посвідченого секретарем Косяківської сільської ради Таращанського району Київської області Костенко Г.Г. за реєстром № 161.

В обґрунтування зазначає що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його сестра ОСОБА_3 , 1957 року народження, яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно. Він є спадкоємцем за померлою відповідно до заповіту та з метою оформлення спадкового майна в установлений строк подав відповідну заяву до державної нотаріальної контори.

Оглянувши подані документи нотаріус повідомив що не може видати свідоцтво про право на спадщину оскільки зазначене в заповіті майно не може бути ідентифіковане а тому він є недійсний і порекомендувала звернутися до суду.

Із заповіту вбачається що ОСОБА_3 на випадок смерті зробила розпорядження щодо належного майна. В даний час інші зазначені особи в заповіті, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли.

Також вважає що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, і є нікчемним. Зазначає що заповіт виготовлений за допомогою технічних засобів і запис про його реєстрацію в реєстрі нотаріальних дій здійснений до його складання і підписання.

Представником відповідачки 21.12.2021 було подано відзив на позов в якому зазначив, що позивач свідомо не зазначає до якої нотаріальної контори він звертався, так і те що вже звертався до Білоцерківського міськрайонного суду з з позовом про визнання недійним заповіту і йому було відмовлено в задоволенні позову. Також зазначають що звернення позивача з даною заявою відбувається після спливу всіх визначених Цивільним кодексом України строків позовної давності, адже влітку 2009 року ОСОБА_3 оголосила всім рідним про свої наміри розпорядитись майном та й позивач уже звертався в 2010 році з заявою про прийняття спадщини. Також вказав на те що ОСОБА_3 заповіла все своє майно по своїй волі будучи повністю дієздатною та розуміючи значення своїх дій, однак не заперечують що вона хворіла та перебувала на обліку в онкодиспансері. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зазначені у заповіті, померли. Тому спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будуть спадкоємцями за цим заповітом. Прохав відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (а.с. 48-53).

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засідання підтримали поданий позов та просили його задовільнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Омельчук С.Л. в судове засідання не з`явились, представником подана заява про слухання справи у відсутність відповідачки ОСОБА_2 , прохав відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Таращанська міська рада у судове засідання свого представника не направила, надіслали заяву з проханням слухати справу за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, приходить до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 20.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.8)

Відповідно до посмертного епікрізу виданого 23.08.2010 Білоцерківським онкологічним диспансером ОСОБА_3 перебувала на обліку в онкодиспансері.(а.с.9)

09.12.2009 року складений заповіт ОСОБА_3 (а.с.10, 86)

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_2 прийняли спадщину після померлої ОСОБА_3 відповідно до поданих заяв.(а.с.75-78)

Як вбачається з копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним - було відмовлено в повному обсязі. Як зазначено у вказаному рішенні, ухвалою суду від 28.01.2019 залучено до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .(а.с.122-132)

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним (частина перша статті 1257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

Як зазначено в п. 53 постанови Верховного Суду 10 квітня 2019 року № 463/5896/14-ц, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 17 листопада 2021 року № 680/289/18: «Апеляційний суд з урахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 686/1804/17, правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 через неналежний спосіб захисту своїх прав».

Крім того в постанові від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Крім того, відповідно до змісту статей 51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст.51 ЦПК України та з урахуванням ч.5 ст.12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Судом було роз`яснено учасникам процесу право на залучення співвідповідачів.

У разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляд справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або про залучення співвідповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення.

Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Отже, як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року(а.с.106) в справі №357/11438/18 у якості співвідповідачів були залучені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як правонаступники ОСОБА_4 , який прийняв спадщину після ОСОБА_3 згідно заяви про прийняття спадщини (а.с.77) і був зазначений спадкоємцем за заповітом, встановлення нікчемності якого є предметом спору в даній справі (а.с.86)

Таким чином, не залучення в якості співвідповідачів правонаступників ОСОБА_4 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є самостійною підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 84, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_2 про встановлення нікчемності заповіту - відмовити у повному обсязі.

Повне рішення складене 16.06.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Таращанська міська рада Білоцерківського району Київської області, , місце знаходження: вул. Шевченка, буд. 7, м. Тараща Білоцерківського району Київської області, 09501;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий:В. І. Зінкін